50 C. Boeck. 
Den ydre Beyægelfe hos 7. L, lykkes det vift meget 
fjelden at blive vaer. Miller opdagede den förft feent, 
og jeg har éndnu aldrig været iftand til at hemærke 
Tegu dertil hos de mange Exemplarer af denne Vi- 
brio, jeg har havt Leilighed til at underlöge, Heni- 
mod en Uge har jeg havt flere ligsende i det Vand, 
hvori den forekom, faa det er mindre rimeligt at de 
vare döde, men i al den Tid havde ingen af dem, 
paa den mindfte mærkelige Maade, forandret fin Plads. 
En faa fior Grad af Roelighed er vilt lidet overeens- 
fitemmende med et Dyr, ifær vil man finde det i Sam- 
menligning med de flefte Infulionsdyr, fom næfien 
uafladeligt fare om eller ere i Bevægelfe, Hvad faa- 
ledes Muller og Andre have bemærket af Beyægelfe 
— forfaavidt jeg kjender Obfervationer desangaaen- 
de — kunde man nok ifölge dens Form antage at være 
ikkun grundet i Vegetationsudviklinger, og tog man 
formodentlig ei mere Feil i at fætte den omtalte Or- 
ganisme mellem Vegetabilierne, end den man hegaaer, 
naar man fætter Oscillatorierne, hvad enten i Plante- 
eller i Dyrriget. 
Skulde man ville tiltrroe den Animalitet, da maat- 
te man maafkee retteft antage, hvad er paaftaaet, at 
organifke Legemer under forfkjellige Leveperioder 
fnart ere vegetabilfke, fnart animalfke. Saadan Paa- 
ftand finder vel en [vare Modftand hos dem, der fy- 
nes at have fat fig fore, ftedfe med Iver at tale mod 
en generatio ægvivoca, eller ftedfe for omne ex 0vo 
og mange denne lignende, ei altid faavel bevifte Sæt- 
ninger. De ville visfeligen ikke heri hylde Noget, 
hvis endog kun logifke Muelighed de ei engang fy- 
nes at kunne fatte. Desuagtet ligger der dog vel 
noget å den gjorte Paaftand; thi man kan ret ofte 
