Naturvidenskabelige Observationer. 51 
på 
faae fee Phænomener, dem de ei kunne forklare an- 
derledes end ved at mene, de ei ére rigtigt obferve- 
'rede, men fom alligevel maae for lidet Fordomsfrie 
faa temmelig henpege paa Rigtigheden af hiin Sæt- 
ning. 
Kan der ei, fom ovenfor er yttret, mellem Be- 
greberne om vilkaarlig og uvilkaarlig Bevægelfe fæt- 
tes en beftemt Grændfe, da kunne de fom kun nominel» 
le Tegn ei have Anvendelfe paa Naturen, og kan 
man, om denne Ubeftemthed ei var, dog ikke over- 
alt og til enhver Tid adfkille begge Arter hos Natur» 
gjenfiandene, da har det anfatte Hovedmærke mellem 
Dyr og Planter — allerede fom phyfologifk i Natur- 
videnfkabens Formlære, Naturbefkrivelfen uvedkom- 
mende — aldeles ingen Betydning, hvorfor det og i 
denne mere har fiaaet fom en Zirat med indbildt 
Værd, end fom noget der i Almindelighed har kun- 
net gjöre Gavn. Hos de höiere Dyr fpörger man 
aldrig om de kunne röre fig eller hvordan, naar man 
ikkun vil henföre dette eller hiint til fit fyftematifke 
Sted. Finder man en Fugl eller Fifk, der er fiok- 
död, da feer man fandelig ei fynderlig Bevægelfe og 
endnu mindre en frivillig, men man faaer neppe der- 
for det Indfald, at fætte den ind i en Plantefamilie, 
eller gjöre den til et Mineral, Formen er tilftræk- 
kelig til at beftemme dens Animalitet, og kommer 
man ned til Skabninger, hvor denne ei længere kan 
efter vore hidtil erhvervede Kundfkaber ene lede, da 
kan man ei heller længer bedömme, om et Bevægel- 
fesphænomen er af en frivillig Natur, Vel ere der 
givne oplyfende Mærker, hvorved man da fkulle gan- 
fke fikkert kjende den vilkaarlige fra den uvilkaarli- 
ge Bevægelfe, faafom, at hiin fkal yttre fig ved Valg 
FT 
