202 N. Hertzberg. 
meren, Åarstiderne, fiærk Regn eller Törke fynes 
ikke at virke paa den, Sommeren 1823 regnede det 
ualmindelig meget og dagligen, men Elven vifte fig 
dog ikke förend imod Höften, da Veiret blev godt; 
thi man vil have lagt Mærke til, at naar den vifer 
fig, bliver det altid godt Veir bag efter, hvorfor og- 
faa Beboerne paa OQufe kalde det i Dalen ved Uren 
famlede Vand Solfkinskjön (ved Kjön eller Kjöin 
forftaaes et lidet ftilleftaaende Vand). Det kan ingen- 
lunde forktaaes, at denne Elv ftaaeri Forbindelfe med 
Dalens tvende Hovedelve, thi Vandet kan bryde frem 
af. Uren, omendfkjönt at disfe Elvyes Vand er lavt 
og modfat, 
Vandet, fom kommer af Uren er koldt, men ikke 
koldere den koldefte Vinterdag end den varmefte 
Sommerdag. Naar Vandet om Vinteren bryder frem 
og opfylder den ved Foden af Uren omtalte lille Dal, 
borttærer det i nogle Timer Sneen aldeles, bliver 
faa ftaaende fædvanligft to til tre Dögn, hvorpaa det 
forfvinder igjennem Jorden, uden at efterlade fig no- 
gen Ilisfkorpe, endfkjönt det ellers fryfer Hearpt paa 
andre Vande. 
Igjennem Oufedalen flyder to Elve, Nordölen og 
Aufiölen (den öfire Elv). 
Nordölen har fit Udfpring fra Vasfjören, en Jo- 
kul imellem Urland i Sogn og Uldvig i Hardanger 
og fra Oufefkavlen, en Jokul af omtrent fem Miles 
Omkreds. Auftölen eller den öftre Elv har fit Ud- 
fpring fra Sime Jokulen, fom er omtalt Pag. 59 å 
Hermoder 6te Halvaargang 1824. 
Om Vinteren, naar Frofien bedækker alle Van- 
de med [is, fryfer det naturligviis ogfaa paa Nordö- 
len; men naar den nærmer fig et vit Sted af den 
å 
