Q12 N. Hertzberg. 
falde og Steengruus fom iblæfes, ja Vinden felv, dan- 
ner de fædvanlige concentrifke Ringe eller Smaabölger 
i det fiaaende Vand, Disfe flaae an mod Kanterne, og 
faaledes lom Cirkelbuer afflide Stenen viftnok atomer 
af Gangen. Tilmed, da i alt draabbar Flydende, er 
af Skaberen *) nedlagt den Kraft, at danne fig i Kug- 
ler, fom den fuldkomnefte Figur, föger Vandet felv, 
hvis mindfie Dele jo fkal beflaae af atomifke Kugler, 
at danne fit Leie cirkelrundt, vel ogsaa ved Girkel- 
gang i Jettegryden, fom en agtpaagivende Bondemand 
har fast mig, at han fkal have feet: at hele Vand- 
masfen gik rundt i den; ventelig naar det blæfte. 
”Enhver Substants -stræber beftandig at udvikle en 
den eiendommelig Form” figer vor Dybiæuker Tre- 
schow (Mag. Nat. V. 3 H. 1825 Side 14.) 
Men dannes nu disfe Jettegryder paa ovennævn- 
te Maade, fom er fandfynligt af det vi erfare af Regn- 
draaber paa Stene, hvorfor findes de da ikke hyppi- 
gere i vore saa mangfoldige Klipper, ja i 1000 Tal, 
- tvertimod, de ere endog sjeldne i disfe Egne, Blandt 
de Sieenheller, fom ligge her rundt om Gaardens 
Hufe, kan jeg ei finde en enefte med faadanne Smaa- 
huller i, fom den ovenbeskrevne, dog flere faadanne 
Heller ligge mere under Tagdryp end den benævn- 
te, og ere alle af famme Steenart, 
*) Det er ei fordi jeg er Theolog, at jeg nævner Or- 
det: Skaberen, Kunstsproget vilde nok det skulde 
hede Naturen; men er det vel faa ganfke befiemt 
hvad man forfiaaer ved Naturen? Skal det ei fnart 
være Skabningen, fnart Skaberen, Der torde og være 
en uendelig Forfkjel mellem begge. Standfe vi ei 
ved en Intelligents, hvorfra Alt udgaaer, bliver dog 
det Mörke uendelig mörkere. 
