XIV. 
Om Atomer. 
af 
Statsraad N. Treschow. 
Brin alle de metaphylifke Speculationer over Na- 
turen, paa hvilke Oldtid og Fortid indtil Baco have 
været faa frugtbare, er der neppe nogen, hvis Heful- 
tater hyppigere forekomme, endog i den nyefte Na- 
turlære, end den derfra lige indiil vore Dage for- 
plantede Mening, at Materien tilådft beftaaer af uop- 
löfelige Smaadele, og at den alifaa ei i Gjerningen 
tillader nogen uendelig Deling. Vel fynes det lige- 
ledes metaphyfifke Begreb om Kraft eller i det mind- 
fte Navnet derpaa, fom aldeles uundværligt, at blive 
endnu tiere anvendt; efterdi alle Naturaarfager der- 
med maae betegnes, Men i Almindelighed holde de 
empirifke eller rettroende Naturforfkere — hvis man 
faa tör kalde det i denne Videnfkab nuomftuuder her- 
fkende Partie — dette Begreb for faa dunkelt, Tin- 
genes og Forandringernes eller Phænomenernes rette 
Grund for faa utilgængelig, at de gjerne lade fig nöie 
med at bringe dem under visfe almindelige Benæv- 
