928 N. Tréschow 
gaae å Tiden, de, der udvortes ere mærkelige, i Rum- 
met tillige. I begge kan der fættes nærmere eller 
fjernere Puncter, om hvilke man figer; at de have 
en vis Afftand fra hverandre, «Denne er fiörre eller 
mindre, ligefom der kan tænkes flere 'eller færre faa- 
danne; men i det fyldte Rum faavelfom — thi hvor- 
for bruger man her ei famme Udtryk? —i den med 
virkelige Tildragelfér fyldte Tidæruder-nu ikke mere 
Spörgsmaal om blotte Puncter, men om enkelte Ting; 
der «ere faaledes adfkilte fra hverandre, at Forbindel- 
fen mellem dem ei kan være ganfke umiddelbar, m men 
kun formidlet ved adfkillige: andre. san lid ov 
- Ingen har, (aavidt jeg veed, nogenknde tænkt 
fig Tiden fom et-for fig beftaaende Væfen, hvortil 
den dog uden Tvivl har famme Ret: fom det tomme 
Rum: iövrigt ere Bevægelfer, Forandringer,  Afvex- 
linger, fom foregaae i Tiden, ligefaa virkelige fom 
de Ting i Rummet, der ere hine underkaftede; Hvad 
der ifær bevæger os til at hefte vor Opmærkfomhed 
ved hine tomme Gjenftande, og derover at tillægge 
dem en fiörre Realitet end dem kan tilkomme, - er 
egentlig den Nödvendighed at antage utallige aldeles 
modfatte Ting fom lige virkelige, uagtet de > fom faa- 
danne dog ophæve hverandre, - For at fatte Mulighe: 
den heraf, danne vi efterhaanden Begrebet om et - 
Udenom eller Udenfor, og dele dette igjen med 
Henfyn til at der gives faavel noget Beftandigt fom 
Foranderligt i de anförte to OT et eng i 
Rum og Tid. 
Intet er i Sandfernes Foremaale enten: aldeles 
beftandigt eller foranderligt. Der er i det ene faa- 
vellom i det andet utallige Grader, hvorved disfe 
Befkaffenheder gaae over å hverandre. I Forandrin» 
