232 N. Treschow 
hver anden Befkaffenhed forudfætter et Subject eller 
faakaldt Subftrat, og anfeet dette for Materie i Or- 
dets egentlige Forftand. Men aldrig har Nogen kun- 
net gjöre dette Begreb faa tydeligt, at jo megen 
Dunkelhed blev igjen. Man har betragtet det fom 
et Baand, der knytter flere Egenfkaber og Kræfter 
fammen ligefom i et Knippe, fom den Bund eller 
Grund, af hvilken de opvoxe, der tjener hine til Fæ- 
fie eller Stöttepunct: altfammen Lignellfer, der ingen- 
lunde tilfredsftille, men fnarere give Anledning til 
et uforftandigt Sværmerie. Det hRigtige heri fore- 
kommer mig at være, at ganfke vift maa al Mangfol- 
dighed af Kræfter og Egenfkaber i famme Ting være 
forbundet ul Enhed, de maae alle udfpringe af fam- 
me Kilde Men denne Enhed kan ei være noget 
langt andet end det Mangfoldige felv: den fælleds 
Stamme kan i Art og Befkaffenhed ei være Qvifter 
og Grene aldeles ulig: Middelfaltet kan ei være gan- 
fke fremmed baade fra Syre og Alcalinitet; de for- 
fkjellige Kræfter og Egenfkaber maae ligeledes være 
baferede paa en Grundkraft, en Grundegenfkab, Staae 
de alligevel, ligefom Planter, paa en anden Jordbund, 
drage de deraf fin Næring, ere de deri rodfæftede, 
faa er denne Jord dog ingen Beftanddel af Planten 
felv.  Ligefaa lidt hörer det omtalte Subfirat, hvis 
der gives noget faadant, fom dog Ingen endnu har 
kunnet opvile, til Materien der i fig felv er Kraft, og 
miekønere.: Huk stå | 
Udftrækning kan baade tages i den her antyde- 
de Mening, og desuden kan man derved forftaae den: 
eller de forfkjellige . Forefillinger, vi ved de ydre 
Sandfer, ifær ved Synet og Hudfölelfen, derom er- 
holde, Det vil nemlig ved nogen Opmærkfomhed 
