Om Atomer. 241. 
medrette fom de mef livlöfe, uvirkfomme og ufuld- 
komne, | | 
Denne Theorie vil, uagtet dens Simpelhed og 
Analogie med indvortes Erfaring felv, dog uden Tvivl 
forekomme Mange, om end ikke ganfke ny, faa dog 
felfom, uforenlig med de almindelig antagne Lære- 
fætninger, altfaa færdeles vovelig, faa at man uden 
en erkjendt Autoritets Samtykke ei tör give den Bi- 
fald. Man feer, med hvilken Vaerfomhed, Mænd af 
fior Anfeelfe, fom Naturforfkere, gjerne beröre denne 
Stræng, og hvor lidt tilböielige de ere til at drive 
deres Underfögelfer over Naturen videre end den 
udvortes Erfaring, Slutninger af lignende Tilfælde, 
fom alene deri maae opföges og famles, kunne före. 
De theofophifke Sværmerier ere desuden affkrækken- 
de; men derfra ere de Grundfætninger, paa hvilke 
jeg ler og i min forrige Afhandling i dette Magazin 
har forlögt at bygge, vælentlig forfkjellige; efterdi 
jeg ingen forborgen eller ei bekjendt Kraft forudfært- 
ter hos Materien, men kun en faadan, hvis höiefte 
Grad Enhver af fin egen Bevidfthed nokfom kjender, 
og om hvilken, naar den ikke fornemmes, man dog 
af Slutninger kan vide at den os ubevidkt i en langt 
ringere Grad maa være tilftede, 
Naturforfkerne have altid, ligefom endnu, deelt 
fig i to Partier, nemlig det faakaldte atomififke og 
dynamifke, ei at tale om det tredie, der ei udtrykke- 
lig bekjender fig til noget Partie, men dog i Gjernin- 
gen ofte benytter fig fnart af det enes fnart det an- 
dets Grundfætninger, fkjönt med det Forbehold, at 
de gjöre dette kun for at udtrykke fig paa en for 
begge fattelig Maade, uden derfor at anfee de af hi- 
ne blot hypothetifk antagne Lærdomme for uimodfige- 
