Om Atomer. å 247 
vendig gaaer ud, og fom å Naturen felv overalt ty- 
delig nok fremfiller fig, langt mere overeensfiem- 
mende at ophæve den omhandlede Forfkjel fom mno- 
gen væfentlig, og derimod faavel i Henfeende til den 
hele Sandfeverden fom hvad Atomer angaaer, i Al- 
mindelighed intet faadant Græudfefkjel at faftfætte, om 
man endog for at lette Overfigten bliver nödt til at 
dele Gjenftandene ei alene i hine tvende Clasfer, 
men derunder tillige at danne et ftort Antal af lavere 
Slægter og Arter, mellem hvilke der dog i Grader 
alene er nogen virkelig Forfkjel, 
Den Foreftilling, at Materie og Kraft, Ajöne de 
fiedfe maae være famlede, dog ere væfentlig forfkjel- 
lige, er ligefaa almindelig, fom at enhver Befkaffen- 
hed, Egenfkab, Qvalitet overhoved maa have et Sub- 
ject, et Subftrat, hvori de ligge, og ere faa at fige 
rodfæftede. Ere nu begge Meninger lige falfke, og 
maae de begge falde med hverandre, faa bliver intet 
andet tilbage, end at Materiens mindfte Dele, d. €. 
Atomerne i fig felv ere blotte Kræfter eller Kraft- 
fubftanfer uden noget egentlig Subftrat, medmindre 
man uder dette Navn vil forftaae enten det alminde- 
ligfie og höiefte Princip, hvoraf. alle Subftanfer have 
deres Udfpring, i og ved hvilket de beftaae, röres og 
leve, eller den individuelle Idee, hvori. enhvers be- 
femte Art af Virkfomhed er grundet, der tjener den 
til Regel og Rettelnor paa den Bane, den evindelig 
har at gjennemlöbe. Ingen Foreftilling, ei engang 
den fyagefte eller ubetydeligfte, er aldeles uvirkfom, 
alle have nogen Indflydelfe paa den fubjective Hand- 
lemaade; hvor meget mere hin herfkende Grundidee, 
der tillige er den Grundkraft, hvoraf alle andre Æv- 
ner, Anlæg, Færdigheder, Drifter, hvilke man faa for- 
