250 N. Treschow 
blot ere til i Almindelighed, £f. Ex. fom Expanfions- 
eller Contractions-Kraft, men have en beftemt Stör- 
relfe, et vilt angiveligt Forhold til hverandre, at de 
altfaa kun antræffes in concreto, fom individuelle, at 
man i denne Individualitet maa adfkille det Fafte og 
Beftandige fra det Foranderlige, fom fölger af den 
evige Grundforms Udvikling eller af andre Tings fnart 
gavnlige, fnart fkadelige Indflydelfe paa famme, Dis- 
fe Grundformer, Grundkræfter, Grundideer eller hvil- 
ket andet Navn derpaa man maatte finde mere pas- 
fende, det beftemte Forhold, hvori de ftaae til alle 
andre, hvis Indvirkninger de middelbar eller umid- 
delbar kunne være underkaftede, disfe blot intelli- 
gible og, om man faa vil, af Forfianden dog anfkue- 
de Former ere, faavidt de ogfaa maatte være mulige 
Gjenftande for den udvortes Sands, Materiens ablo- 
lut mindfte Dele, d, e, Atomerne, At disfe dog ei 
virkelig fornæmmes, det omfiöder ikke deres Tilvæ- 
relfe; thi deels er Umuligheden af at fornæmme dem 
ei beviflig; meget mere lære vi af Erfaring, at end- 
og de mindfte Fixftjerner eré fynljge, uagtet de for 
Öiet ei indtage noget Rum: endog blot phylifke Punc- 
ter kunne altfaa fornæmmes; deels mangle vi, om 
det nys anförte end ikke var, dog ikke Midler til 
ved et Slags Approximation at nærme os denne Fo- 
reftilling. Den er derfor, ligefom den vi gjöre os 
om Kræfter, ingenlunde overfndfelig. Hvor mange 
andre Ting nödes man ikke til at anfee for ligefaa 
virkelige Nåturgjenftande fom de meft befölelige; f. 
Ex, de electrifke og magnetifke Udflydelfer, endfkjönt 
vi ei umiddelbar fornæmme dem felv, men ikkun de- 
res Virkninger? Vi holde dem alligevel ikke for noget 
Oyverfandfelig:3 thi, hvorfor kan man ikke vente, at 
