452 Tholardske 
firyge dem med en Fernis fom er en Uleder, og der- 
for defto fkadeligere jo tykkere den er paalagt. I 
begge Tilfælde gjöres Metallet uvirkfomt paa Over- 
fladen d, e. netop der, hvor den mefte Afledning föl- 
ger, Endelig lægger man fædvanlig Aflederne til 
Tagftolen med Jærnklamre, iftedet for hertil at anvende 
ifolerende Subftantfer, tykt Glas, vel udtörret og med 
Segllak tykt overlagt Træ, eller fuldkommen törrede 
og ferniferede Knokler. 
Efter hvad man feer af det foregaaende kunde. 
de kofibare Lynafledere af Matal endog henfigtsret- 
tere og med meget mindre Bekoftning erftattes af de, 
befkrevne Afledere af Halm og Hör; kun maa og- 
|) 
faa her Affianden mellem Aflederne aldrig overfkri- 
de 80 Favne, men fnarere endnu kortere Mellemrum 
iagttages; men da Metalaflederne formedelft deres 
fiörre Varighed endnu altid vil finde Yndere, faa föl- 
ger her nogle Forbedringsforflage, faavel for de alle- 
rede opfiillede fom de opfiillende. 
Iblandt flere Forflag fortjener fölgende af Hr, 
Profesfor Lampadius at nævnes: 
—+ ”Jeg vilde,” figer han, ”bringe fölgende Slags 
at beröre den ind i Beboernes Kammer rækkende 
Jærnkjede, men langs ned ad Slagbommen, hvilken 
den tildeels fönderfplittede, Dette mærkværdige Sær- 
fyn famlede flere Perfoner ved EFlectricitætens corpus 
delicti; men man kunde ikke forklare fig, hvorledes 
Træet kunde være en bedre Flectricitætsleder end Jær- 
met. Imidlertid var Forklaringen let at gjöre, Kjeden 
vyar bedækket med Rufi (oxyderet) og Træet - var 
gammelt og forraadnet; det havde reguet og Træet 
ldfuget af Vand: her afgav Vandet altfaa en 
mnere Elcctricitætsleder end det oxyderede Jærn. 
