460 Keilhau om 
-Norfke Kyft nordlig opfættende Havfiröm, var Söen kol» 
deft, fom den 10 Februar—1,%2 (overalt Reaum.) 
Den 5 Februar, efter en Nordenvind var Talvig-Bug- 
ten belagt med en tynd lisfkorpe, hvilket ikke var 
fkeet för om Vinteren. Efter velilige og fydvefilige 
Vinde fandt jeg aldrig Söens Temperatur under Fry- 
fepunctet, faafom den 4 Februar efter en Veftenvind 
+ 1,97, den 8 April efter 8. V. + 2,"3-—1Ikkun de 
allerinderfte Vige af Alten-Fjord havde et ftadigt lis- 
dække i de koldefte Maaneder, Den faakaldte Froft- 
rög, af hvilken man kunde vente fig meget befyæ- 
ret i Nærheden af denne aabne Fjord, vifte fig kun 
nogle faa Gange. Den törre Landvind befriede os 
faavel fra den fom fra niegen Taage. — Allerede tid- | 
lig i November havde Solen forladt os; i de fidfe 
- Dage af dens Nærværelfe var Veiret tykt, faa at dens 
Bortgang blev ubemærket, WMörket tiltog med æng- 
fiende Murtighed. Paa den mörkefte Dag kunde jeg 
dog, uden kunftigt Lys, til Nöd fee at læfe 5 Timer 
ved Vinduet, Jeg fortfatte altid mine Excurlioner, og 
kunde endog inden Solens Tilbagekomft fuldende et 
 petrographi/k Kort over Egnen. Vindene blottede of- 
te Marken og der fandtes overalt Præcipicer og Berg- 
hammere, hvorpaa Sneen aldrig fæftede fig. Den 19 
- Januar troede vi at fkjelne et Gjenfkin af Solen paa 
en Fjeldfpidfe öftenfor Fjorden. Men det var förkt | 
den 50te at jeg nöd det fulde Indtryk af denne faa 
længfelfulde ventede Scene, Et overordentligt Til- | 
fælde, fom var indtruffet, foranledigede et Tog dybt | 
ind i Fjeldene, Vi havde hvilet nogle Timer af Nat» 
ten yderlt i Bjerkegrændfen og derpaa fortfat Vandrin- 
gen ind i de överfte Tracter. Kl. 7 om Morgenen 
* begyndte Nlaanen og Stjernene at blegue; vi vendte 
| 
