206 | 0008 Ström 
de lavere Berge paa Öen. Afbildingen af den hos 
Ponioppidan har faa fyage Spor af Lighed med Na- 
turen, at den fynes at være tegnet blot efter Erin- 
dringen af en, fom engang har reift forbi Stedet. I 
en halv Miils Affiand feer man gjennem Berget faa- 
vel fra den nordre fom föndre Side, Bergkollen hæ- 
ver fig paa den föndre Side over den övrige lavhöi- 
ede Deel af Öen, fom fra Nord mod Syd er af om- 
trent » Miils Længde, til en Höide af maafkee 1000 
Fod over Havet (v. Buch fkatter den 2000 Fod höi). 
Den har bratte, mod Syd noget mere afrundede, mod 
Nord mere lodrette Fjeldfider, og beftaaer ganfke, 
undtagen dens nordoftlige Deel, hvor man finder li- 
det Glimmerfkifer med Hornblende og Spor af Kalk- 
fieen, af en Granitgneis med overveiende fmaakor- 
nig, guulgraae og kjödröd Feldfpath, lidet Qvarz og 
fparfom grönligfort Glimmer, hvorfor Leiningen i N, 
O, og S.V. efter Oens længfte Udfirækning kun er 
fyagt udtrykt, og fiundom næppe at fpore. Berget 
indeholder fmale, tildeels drufige Drummer af Qvarz, 
og fparfomt indfprængt Svovlkies i enkelte Lag, Over 
Hulens föndre Aabning feer man 2de gangformige 
Aflösninger i Bergarten, den ene næften lodret, den 
anden öfilige tilfaldende under 60 til 70” Vinkel. 
Disfe have afgivet Hovedaarfagen til Udhulingen af 
Fjeldet, og med de mellem begge fig findende Aflös- 
ninger bevirket den, da i den Tid at Söen fiod over 
de foranliggende Skjær og ÖOer, Berget var udfat 
for den hele Voldfomhed af Nordhavets Bölger ved 
Syd- og Sydveftftorme. Navnet petra pertufa hos 
Pontoppidan er faaledes meget udiryksfuldt. 
Hulen er uden færdeles Vanfkelighed tilgjæn- 
gelig fra begge Sider. Til den uordre kommer man 
