290 en TN 
medtaget ved Barklöb i de haarde Aar om 1812, og 
ved en Vefienfiorm, fom indtraf med Töeveir' efter 
et fiærkt Sneefald. 
Glimmerfkiferen, fom ved Stormdalen gaaer over 
å og optager Lag af Gneis, fortfætter paa den föndre 
Side af Hjertaas; öften for dette Sted möder man igjen 
Kalkfteen i betydelig Mægtighed. Den gaaer over 
å og udvikler fig umærkelig af Glimmerikiferen, er 
fiinkornig, næften iæt, tynd- og ligeleiet, lagviis 
forfkjellig farvet fom Baandjafpis, lys fortegraae, afke- 
graae, graalighvid i det fneehvide., Den falder, fom 
Skiferen, mod V. 8. V. 15 til 50%. Ved Andfjeldet, 
fom mod Öf begrændfer og deler Dalen, og hvor den 
höieft beboede Cadtd findes, deler den egentlige Ho- 
veddal fig i tvende: Verradalen gaaer op mod S. 0, 
og HRanen- eller Jordelven, fom den og her kaldes, 
kommer fra Nord i henmod ? Miils Strækning, hvor 
Gubbelaaen falder i den. Frå Gubbelaaen fiiger Da- 
Jen igjen mod Of, og tiltdf mod Nord. 
Mellem det Överfie af anenelven og Gibhofnik 
omtrent 7 Miil i Nordoft fra Ytteren eller det Inder- 
fie af Banenfjorden fiiger Nafafjeldet til en Höide' af 
maafkee 1000 Fod over Bjerkegrændfen, og naar und- 
tages enkelte Kolder, i denne Egn til den egentlige 
Fjeldrygs fiörfie Höide,  Strax indenfor Grændfelinien 
å Piteå Lapmark, og maafkee i det fydligfie krydfende 
denne, neppe 100 Fod under det höiefte af Fjeldet 
paa det öklige Afhængs fagte Skraaning ligge Gru- 
berne til det indfiillede Nafa fölvholdige Blyeværk; 
Det er i den gamle Verden og i de mere fra Æqva- 
tor fjernede Egne et af de mærkværdigfie Punkter, 
hvor mennefkeligt Arbeide har fundet Sted, og hviket 
i vores Norden vel ikkun har fin Analogie i Gruber- 
