om Abel: 339 
— fyg og. fengeliggende -af Svindfot; hvoraf: han döede 
den 6te April «efter 12 Ugers Sygeleie, *) Under 
fin Sygdom havde han, fkjönt blandt. Fremmede, nydt 
den varmefte Deeltagelfe, og en med betydelig: Op 
oe forbunden pe 
| 
” Abel var ikke af nogen fiærk Confiitution, han fyntes 
«at have Anlæg: til Bryfifygdom, dog havde dette för- 
end i hansvfidfic Leveaar 'ei tydelig yttret fig. Al- 
mindeligviis/vyar han meget råfk, og i den Tid vi rei- 
fie fammem i Udlandet var han aldrig egentlig fyg. 
Hans Temperament fyntes for dem, der ei nöiere 
kjendte : ham, at være muntert, den fom faae ham un- 
dertiden: blandt fine Bekjendtere, og med hvem han 
ei var: desmere * fortrolig :autog ham: vel 'endog af 
«en letfindig: Charakter, * Dette var dog ei Tilfældet, 
hans Sind - var: tyertimod alvorligt, han havde dyb 
 (Fölelfe; Meget ofte var han færdeles förgmodig fiemt, 
hvilket han dog for de Flefie fögte at fkjulé ved en 
paatagen Lyfiighed og et ligegyldigt Udyortes, Faae 
: fkjænkede han fin fulde Fortrolighed, og han var i 
 Yttringen af fin. fande Charakter yderfi tilbageholden, 
- faa at felv blandt hans nærmefie Omgang Faae kjend- 
te! ham eller bedömte ham rigtigt. Omendfkjöndt Rei- 
fen i :Udlavdet var ham til megen Opmuntring, og 
endikjöndt han å Berlin fandt fig færdeles tilfreds med 
den for ham ligefaa behagelige fom nyttige Omgang 
han nöd hos GCrelle, faa nedfank han dog ofte i en 
yderft: mörk Stemning. Betraginingen over fine Udfig- 
ter nedflog ham aldeles, og han talte ofte med mig 
om fin fandfynlig uheldige Fremtid, Kun fjeldent 
fyntes han at have et Glimt af Haab om at man vil- 
de fikkre ham en forgfri Stilling, men fom oftefi var 
ingen Forefiilling ifiand til at muntre ham. Ved fit 
Skriverbord fögte han da Forglemmelfe af Tankerne 
om Fremtiden, og derfra reifie han fig gjerne med for- 
nöiet Sind, Ved at have bragt paa det Rene een el- 
pA 
