sø 
340 | Holmboe 
Saa kort fom hans Liv og videnfkabelige Virk- 
fomhed var, faameget virkede han i denne korte Tid 
for fin Videnfkab. Alle hans Afhandlinger vidne om 
den meeft gjennemtrængende Skarpfindighed, og godt- 
gjöre tilfulde, at han var et af de förfte måthematifke 
Hoveder, der nogenfinde have været til. Enhver, 
ler anden Sætning, han havde arbeidet paa, forglemte 
han for nogle Öieblikke alt Ydre, han var fuldkommen 
lykkelig. Ved min Tilbagekomfi fra Udlandet i 1828 
fandt jeg ham meget modlös, men efter Profesfor Han- 
fieens Bortreife var han det end mere, Den Udfigt, 
der ifölge Breve fra Grelle blev ham given om en 
Anfættelfe å Berlin opmuntrede ham ei, fom man fkul- 
de have ventet, om han end dermed var tilfreds ifær 
ifölge fin Stilling fom forlovet med en Pige han el- 
fkede med fiörre Ömhed end han for Mængden af 
fine Bekjendtere lod fig Mærke med, At han fkulde 
forlade Norge fandt han faa iungt. Flere Gange han 
talte med mig om den muelig Anfættelfe i Udlandet 
yttrede han at det var frygtelig faaledes at forvife 
fig fely, at vandre ud blandt Fremmede for maa- 
fkee aldrig mere at fee fit Fædrelaiid.. Ved at yttre fig 
herom var han altid beyæget, han kunde ei fkjule 
fin Smerte over at han ikke i Fædrelandet knnde ar- 
beide for fin Videnfkab. Der var derfor Öieblikke, 
da han var befiemt til at afflaae enhver Anfættelfe i 
Udlandet, detuagtet han faa den uvisfe Stilling hvori han 
fiod, Ved Hanfieens Tilbagekomåi vidfie han fig uden For- 
förgelfe og havde ingen Udfigt til at erholde fafi Lön. 
Han ventede aldeles ikke at der fra Univerfitetets Side 
vilde blive gjort noget kraftigere og mere afgjörende 
Skridt for ham; og var der maafkee ei nogen Grund 
for en faadan Tanke — er der ei bleven yttret at 
man var forlegen med Abel, at han var og vilde bli- 
ve :Univerfitetet til Byrde?” Han manglede jo Em- 
bedsexamen, Medens de berömtefie Videnfkabsmænd 
