Chr. Boeck. 



derved, at man niaae antage, at de famnie Kræfter, der 

 lierllce hos det fuldt uddannede Individ, niaa have været 

 de farame, forn vare virkfomme ved dets Uddannelfe, 

 og man da fra den fenere opftaaende Udviklings For- 

 hold flulter til lignende i en tidligere Periode, Men 

 ogfaa da vil man komme tilbage til det famme, i det 

 man ei kan fælte ud af Betragfning, at hine Kræflers 

 i Sandferne faldende Virkfomhed hos den udviklede 

 Organisme maae uomgjængeligen betydelig være rao- 

 diiiceret fra de tidligere Yttringer, i det at alle de 

 Organer, der engang enten aldeles ikke eller kun 

 tildeels vare til hos denne, nu, vel alle tilfammen 

 med disfe famme Kræfter, dog med dem hver for 

 lig fpille en Slags individuel Rolle, og derved frem- 

 bringe et fammenfat Virknings- og Udviklingsforhold, 

 fom i Begyndelfen aldeles ikke kan have viift £g. 



En Feil har vel baade Serres og Heufinger der- 

 ved begaaet, at de have fra aldeles enkelte Facla vil- 

 let flutte til en beftemt almindelig Lov ei kun for 

 disfe felv, men og for alle dem i Form nærftaaende» 

 At gaae ud fra noget Enkelt til noget Almindeligt 

 kan vel give et med Tingenes Natur overeensftem- 

 mende Refultat, men et derfra afvigende og et feil- 

 agtigt vil og faa meget des lettere udkomme, jo mere 

 fpecielt det er, man lægger til Grund, For Heujin- 

 ger maae vel og dette anfees at have indtruffet, da 

 han fluttede fra et polart Forhold mellem Tarm og 

 Hud og de deraf afhængige Phænomener til en al- 

 mindelig Lov for Organernes forfte Udvikling hosen 

 Organisme. Han er nemligen derved paa det tyde- 

 ligfte kommen i en Modiigelfe med lig felv, eller har 

 derved udbragt et Refultat, der fuldkomment ftrider 

 mod det man raaatte lilflutte fig fra de Facta, han 



