Love for den OEganlske UdvikJing. 7 



Jiar briigt til at modiige Serres* s Mening. Af hine 

 Kjendsgjærnin^er, lom han anforer fra Fuglefotus^s 

 Udvikling, er der ingen Grund til Anlagelfen af den 

 dobbeltiidige Udviklingsretning, den han fenere op- 

 ftiller fora den herflcende; de gi ve kun Begreb om 

 en eenfidig, ©n centroperipherifk; og fkulle denne ik- 

 ke med Itdrre Grund antages fom den i Naturen 

 egentlig forlierfkende fremfor den ^i Serres pagftaaede 

 periphericocentrale eller Heujingers polare. Gjennem- 

 gaaer man alle de Facta, man j Naturvidenfkaben 

 kjender, da \il man visfeligen finde den ftdrfte Sand- 

 fyjilighedsgrund for Antagelfen heraf. Man vil ei 

 alene finde den beftyrket ved Betragtningen af de 

 enkelte Organfyftemer hos enkelte Dyrklasfer, men 

 man vil finde den j Phænomenerne gjennem det hele 

 Dyr- og Planlerige, i Jordklodens egne Forholde og 

 i Klodernes indbyrdes Forbindelfe. Overalt vil man 

 fpore denne Udviklingsgrundfætning, og om det raaa- 

 fkee end lynes poradoxt og urigligf, at ville finde den 

 beftyrket i Geographie og Altronomie, faa ville det 

 at udelukke de Relultafer, man under disfe Navne 

 har fammenftillet, virkeligt være det. 



Til det Anforle maae dog bemærkes, at ifær den- 

 ne Paaftand, at nemlig den organifke Udvikling eller 

 Loven for denne i fin Yltring er centroperipherifk — 

 kun er udfirakt til den, i den fig organiferende Ma- 

 terie^ fremlyfende Hoved tendents, hvilket og rimeli- 

 gen baade Serres og Heujingerf fluttet fra deres an- 

 fdrte Data, niaae have underforitaaet. Thi upj^atviv- 

 leligen er det, at fra den Stund af, at det fdrfte ma- 

 terielle Punkt af en fremitaaende Organisme exifie- 

 rer, rn^aae og faa opfiaae en Polarifation og Vexelvirk* 

 ning luellem denne nu individuelt belevede Grund- 



