Læren om Trilobiterne, 17 



anfore Franfice, Pater Torruhia Spanlke» I Tyflcland 

 udkoin Afhandlinger af flere, faafom Genzmer^ Leh- 

 manriy Schroter, Walchj Wilcken o, m. a* 



Med mere Iver og Noiagtighed, end den man 

 anvendte paa at foge Arterne og deres Skilner, arbei- 

 dede man paa at udfinde hvilket Udfeende det en- 

 gang levende Dyr, Trilobiternes Prototyp, havde havt, 

 hvorved Strid opftod om hvilket Sted i nærværende 

 Dyrrække Trilobiterne burde have* Ubekjendtfka- 

 bet med fuldltændige Exemplarer, og hvad der egent- 

 lig horte til Trilobiler, fom og Zoologiens Standpunkt 

 paa dea Tid, frembragte deri laare forfkjellige Me- 

 ninger. De ere derfor bleven antagne fom Levnin- 

 ger af Infecier og Cruftaceer, henforte til een- to- og 

 fleer-fkallede Conchylier, ja endog anfeede Enchri- 

 niterne nærftaaende, eller at være del Overblevne af 

 et polypartet Sdedyr. At de naermeft horte til Cru- 

 ftaceerne, til hvilken Mening og Linné bekjendte fig, 



fomt om virkeligen Trilobiter der egentlig forekom- 

 me, I de Samlinger af Schw^eitzerfke Forfteninger, 

 7eg har hayt Anledning til at fee i Altorf, Bern, 

 Solothurn, Bafel og tildeels i Ziiricli fandtes ingen, 

 paa min Yei gjennem Tyrol og Scliweitz traf jeg in- 

 genfteds Spor deraf, ei heller mellem en rigelig Mæng- 

 de af Forlteninger paa et Par Steder af de Julifke 

 Alper og ved Trieft, fom formodentlig tildeels har 

 Bergformation tilfælleds med Schweitz. Efter For- 

 fikring af BHrr. Profesforer Stliber, Hugis og Pe- 

 ter Merian ere de ei heller af dem feete. For 

 Alpekalken og Jura formation en ere de nok faaledes 

 aldeles fremmede. Hvordan flcal de anforte Angivel- 

 fer hermed forenes? BelVarelfen heraf tor man ven- 

 te noiagtiglt fra Schw^eitzerlandet» dygtige Naturfor- 

 fkere, 



2 



