Læren om Trilobiterne. 29 



Bredde fee de derfor mindre ud, felv naar Længden 

 fvarer til Exemplarer af den egentlige Tr» Tesfini. 

 Disfe Ckarakteerforfkjelligheder fynes at være aldeles 

 conftante, og ei ved Forandringer at danne en Over- 

 gang til hiin, hvorved det vel vil blive ti Iftreekkelig 

 Grund til at opfore denne Form fom en fra Tr« Tes- 

 fini forfkiellig Art, indtil nye Erfaringer anderledea 

 fkulle lære» Maaflcee horer hertil Rajoumow/kys : Boa- 



at ifær under Hovedfkjoldet eet eller flere Rygfkiol- 

 de ere underfkudte faa regelmæsfigen, at man ei let 

 opdager det, hvorved Antallet findes forlidet» At 

 Rygfkj eldenes Mængde fkulde hos det engang 

 levende Dyr med dettes Alder have fieget, har jeg 

 ei hos noget Exemplar fundet grundet, da felv de fior- 

 fie — altfaa, faavidt man nu kan domme, af deæld- 

 fie Dyr — ei ha^e havt flere Rygikjolde end de 

 mindfte. Skulle et faadant med Alderen fleget Antal 

 have fundet Sted, da maatte man rimeligfi antage, 

 naar man ei tænker fig en fom hos Infecterne fore- 

 kommende egentlig Forvandling, at dette var fkeet 

 paa Halefkioldets Bekoftning, idet at nemlig de be- 

 vægelige Led vare fra dette aflofede — f. Ex, paa 

 den Maade fom de lofe Rygfkjolde efterhaanden dan- 

 nes hos Tatu — men dertil fynes dets Stractur alde- 

 les ikke at have været fkikket. Man finder jo ei 

 heller en faadan Ledforogelfe hos Crultaceerne og 

 de disfe naerfiaaende Arachnider, hvilke anfees at ha- 

 ve et nært Slaegtfkab til Trilobiternes Prototyper. 

 Derimod kan vel gjerne være muligt, at en lignende 

 Aberration, fom den man finder i Hale- eller Ryg- 

 hvirvlernes Antal hos de hoiere Dyr, ogfaa kan have 

 fundet Sted i Rygfkjoldenes Antal hos enkelte Ex- 

 emplarer af Trilobiternes Prototyper, om end faadan- 

 ne Afvigelfer fra ISTormaldannelfen fjeldent indtræfFe 

 hos de Dyrklasfer, hyortil de nærmeft maatte regnes. 



