Bemærkmngéi teå Skudtheorien. ISS 



Tænker man fig en liénzdnili iLfAié trå Kanon- 

 IVTundingens Middelpunktj og en Perpéndikurær fra 

 et Punkt i Kuglebanen til denne Horizonlållinie, og 

 beregner man Perpendikulæren med jTy det Stykke 

 af Horizontallinien fra Mundingen til Perpendikulae* 

 ren med x, faa er 



Cfi-0. 



delighed maae blive de famme ved famme Lad- 

 ning, hentet af den uomtvifielige Sætning, at famme 

 Aarfager maae have famme Virkninger (Sammenlign. 

 5 Bd, S. 282 med nærværende Hefte S, 159), Det 

 forlte Anflagspunkt maa naturligvis være det Punkt 

 i den underfte Deel af Roret tæt foran Kardufen, 

 paa hvilket Kuglen hviler for Skuddet. Det næfte 

 Punkt maa være i den overfie Deel af Roret; dets 

 Afltand fra det forfie befiemmes ved Gafens Tryk og 

 Spillerummets Storrelfe. Lidet maa denne Afjftand 

 kunne modificeres af Kuglehs Uregelmæsfigheder, Lacl- 

 ningernes forfkjellige Tænding, Maaden hvotpaa Kug- 

 len er faftgjort til Kardufen nt. m. , Men disfe For- 

 fkielligheder maa kuns lidet kunne forkorte eller for- 

 "længeKuglens forfkjellige Spring, faåledés at den én 

 enkelt Gang ifiedenfor de fædvanlige n Spring i L6- 

 bet, kan gjSre n -f» 1 eller n — i, og faaledes det 

 lidfie Anflagspunkt vexle fra pven til neden eller om- 

 vendt. Jeg formoder, at hvis man efter Længden 

 gjennemfavede en gammel udfkudt Metalkanon, med 

 hvilken man altid havde fkudt med f amme Ladning, 

 faa vilde man finde Anflagspunkterne tydelig aftryk- 

 te langs med de halve Cyliuderes indyeudige Si- 

 der* 



