om Varmestof. 227 



fin Trykning, Expanfionskraft eller Elalticltet, ei har 

 kunnet tillade noget faadant at Tsere til. Man kan 

 hertil Ivare, at den ny indtrængende Stef driver den 

 forrige fra fin Plads; men nødvendig maae begge da 

 give efter for hverandre for at komme forbi, medmin- 

 dre man heller vil at det hele Legeme og tilfidft den 

 hele Verden (kal udvide fig, paa det at chemiOce For- 

 bindelfer endog i det Sraaa maae kunne finde Sted«. 

 Dog, hvortil al denne Vidfldftighed? hvad hindrer at 

 antage, at hine uvægtige Stoffers Atomer ei ere lige- 

 laa ftive forn andre? Hvor lidt end denne Mening 

 ftemmer overeens faavel med de flefte ældre forn nye- 

 re Atomifters Anfkuelfe, faa kan dog åen utrolige 

 I>ethed, med hvilken Lys- Varme- og de electromag- 

 netifke Stoffer indtage og gienuemfare alle Legemer, 

 ei andet end gjore den hoift fandfynlig. Thi ere de 

 kun forholdsvis meget finere, men derhos ligefaa fti- 

 ve, faa er dog baade hiin Leihed vanfkelig at begri- 

 be, og end mere den Kraft, med hvilken de ellers og 

 fiden udbrede fig» Man kan dertil vel fora Grund 

 anfore, at de med den ftorfte Heftighed ftode hveran- 

 dre tilbage; men et faadant Fiendfkab mellem nærfor- 

 vante Dele fynes at ftride mod al Analogie af ellers 

 bekjendte Naturlove, og er folgelig en lidet rimelig 

 Hypothefe. De electro-magneiifke Særfyner, hvori de 

 ligebenævnede Poler fynes at affkye, de ulige derimod 

 at foge hverandre, have formodentlig ifær givet An- 

 ledning derlil; men de ere felv Undlagelfer fra en 

 ellers gjeldende Regel, og deres befynderlige Grun- 

 de ere os hidindlil faft aldeles ubekjendle» Man 

 maatte idet mindfte, for at gidre nogen Anvendelfe 

 derai paa de ovrige Imponderabilier, ligeledes forud- 

 (ætte en dobbelt, nemlig pofitiv og negativ Lys -Va r- 



