om Varmestof. 229 



lofes ; men at derimod dette fkeer, naar man med mig 

 antager, at al Materie formedelft lin Expanfions- og 

 Contractions-Kraft er fkikket til at faae en faadan 

 Form og bringes i en faadan Bevægelfe, at baade 

 Varmens og Kuldens Særfyner kunne blive lettere åt 

 forftaae» Dette vil blive endnu tydeligere, naar jeg 

 anvender min egen Foreftilling paa de Særfyner ifær, 

 forn fornemmelig fkuUe tjene til hiin Theories Beityr- 

 kelfe, nemlig at alle Soffer under deres Sammentræk- 

 ning foraarfage Varme, ved Udvidelfe derimod Kulde» 

 I det forfte Tilfælde fkal nemlig megen Varraeftof 

 blive fri, fordi de grovere, forn indeholde den, i 

 en fammentrukken Tilltand ei kunne rumme faa me- 

 get deraf, at de derimod i det andet drage den til lig 

 eller modtage mere end tilforn; hvilket ikke kan fkee 

 uden at de dvrige dem omgivende Legemer blive en 

 lige Mængde berovede og folgelig kolde eller faa 

 meget mindre varme. Derfor kan man dog ikke 

 nægte, at jo en vis Bevægelfe maa være medvirken- 

 de; thi nden denne er Varmeftoffen latent eller ufor- 

 nemmelig. 



Det er i Almindelighed ei engang rigtigt, at Le- 

 gemer trække iig fammen eller indtage et mindre Rum, 

 naar de blive kolde. Vand udvider Iig ei alene i det 

 Oieblik det bliver til Is, men endog nogen Stund til- 

 tilforn. Ei heller udvide fig alle Legemer, naar de 

 opvarmes. Mange blive derved fortorrede og mifte 

 en Mængde Dele, der i Form af Dunfter, Gafer ja 

 formodentlig ogfaa af Varmeftof uddunfte» 



Varmefioffen figes at være fri, naar den ei er for- 

 enet med nogen anden, i det mindfte ei med nogcn 

 grovere, der kan binde den eller hindre dens Virk- 

 fomhed; thi med de finere fynes deu vel al kunne 



