232 Treschow 



fianddele da ei blive flygtige og fom Diinfier opilige. 

 Dog er det vel ei heller denne Bevægelfe, fora for- 

 aarfager Kulden: foregik der i Legemet ingen anden 

 -Forandring end denne, maatle rimeligvis nogen Var- 

 me blive kjendelig. Men, da Sraaadelene for at det 

 hele Legeme kan itivne maae komme hverandre faa 

 nær,, blive faa noie forbundne, at de ikke mere kun- 

 ne rore fig, faa er denne Ubevægelighed den virke- 

 lige Aarfag til Kulden, fom alligevel i Begyndelfen 

 maa formildes ved Atomernes Bevægelfe, indtil alle- 

 fammen efterhaanden ere komne til Ro. 



Men inden jeg gaaer videre vil jeg i Korthed 

 fremfætte de Refuhater, hvortil de foregaaende Be- 

 tragtninger fore. 1) Der gives en Varmeftof, men til 

 en faadan kunne alle andre blive forvandlede. Det- 

 te fkeer formedelft en indvortes Bevægelfe i Lege- 

 merne, hvilken en anden Stof af lige Befkaffenhed, 

 fom tilforn er tlygtig eller fri, kan bevirke. Thi en 

 faadan Friheds-Tilltand vedligeholder fig ikke længe : 

 Expanfion faavelfom Contraclion fremkalder, ifær. i Jin 

 Yderlighed den modfatle. Denne Lov er almindelig 

 i den hele organifke og ikke mindre i den uorganifke 

 Natur, En Attraa efter Forandring, hye Forbindcl- 

 fer eller, efterat de ere provede, deres Oplosning be- 

 herfker alle Væfener i famrae. Grunden dertil lig- 

 ger i en Stræben ei faa meget efter Vedligeholdelfe 

 fora Udvikling i Overeensftemmelfe med ethvert Eens- 

 ligvæfens Idee. De flygtigfte Stoffer foge derfor ved 

 Indtrængen i tættere Legemer en Forening med de- 

 res Smaadele, hvilke ligeledes attraae ved famme at 

 blive mindre bundne end de tilforn vare. Denne 

 Forudfætning er, om end metaphyfifk, dog ikke gre- 

 bet i Luften, men ganfke analogifk med hvad indvor- 



