BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



43 



fat disodic cristalisat în 1000 cm.c. apa destilată. Din o bîuretă graduată 

 se introduc exact 38 cern. din acesta soluţiune într'un flacon de sticlă, 

 se adaogă 2 — 3 cm.c. soluţie de amidon şi exact 20 cm.c. soluţie ze- 

 cimă normală acid iodic; acum se determină excesul de acid iodic prin 

 titraţiune cu soluţiunea zecimă-normal de tiosulfat de sodiu. Admiţând 

 că acest exces este n cm.c, atunci (20 — n) va representa numerul de 

 cm.c. soluţiune zecimă-normal acid iodic necesar, spre a transforma fos- 

 fatul disodic în fosfat monosodic. 



Insă un simplu calcul arată că 38 cm.c. din o soluţiune de fosfat di- 

 sodic, care să conţină în 50 ccm. 0,100 Ph 2 O s , au nevoe de 10,7 cm.c. 

 soluţiune zecimă-normală acid iodic; dacă în caşul nostru (20 — ii) ar fi 

 = 20 — 87 = 11,3 cm.c. atunci pentru fie-care 11,3 cm.c. din soluţiunea 

 de fosfat disodic trebue adăogat 0,6 cm.c. apă, de 6re-ce 10,7 -{-0,6=1 1,3. 



Volumul total al soluţiuneî fiind v, apa de adăogat pentru a fi trans- 

 formată în o soluţiune care în 50 ccm. se conţine O» 1 '-, 100 Ph 2 5 va fi: 



, , 11,3—10,7 

 x = v X 



11,3 



Am arătat că soluţiunea zecime-normală de acid iodic servesce după 

 procedeul nostru la prepararea unei soluţiunî zecimă-normală de tiosulfat 

 de sodiu, care la rîndul eî servesce la diferitele analise basate pe iodo- 

 metria după regulele cunoscute. 



CONCLUSIUNE 



Din cele expuse resultă : 



1). Că acidul iodic pur cristalisat pote servi ca tipul soluţiunilor acide 

 normale întrebuinţate în acidimetrie şi alcalimetri ; 



2). Soluţiunile pătrime şi zecime-normale de acid iodic se pot conserva 

 infinit, fără ca să se altereze titrai concentraţiuneî lor. 



3). O soluţiune zecimă-normală de tiosulfat de sodiu se pote pe de o 

 parte prepara, şi pe de altă parte controla relativ la titrul eî, cu o solu- 

 ţiune zecimă-normală de acid iodic, de 6re-ce aceste soluţiunî trebue 

 ca în tot-deauna să se corespundă. 



4). Apariţiunea şi dispariţiunea coloraţiuneî albastre datorite amidonului 

 ca indicator sunt forte visibile şi neinfluenţate de nuanţele particulare ale 

 lichidelor. 



