BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 1 1 



Prin faptul că în fie-care vară călătoria la Paris, ierna călătoriile fă- 

 cendu-se maî greii pe atunci, contrar de ce se întîmplă acum, Vodă Ştirbeî 

 cunoscea forte multă lume şi purta o deosebită afecţiune luî Davila, care 

 făcea studiile la facultatea de medicină din Paris şi de unde îl aduse 

 în ţară la 1853, ca medic şef al armatei române, în locul luî Meyer, 

 cu misiunea de a organisa şi dirige, serviciul sanitar al armatei. 



D-rul Davila sosi cu vaporul la Giurgiu la 13 Martie 1853, de unde 

 plecă îndată la Bucurescî. 



«El sosi primăvara în acesta ţară doritore de a înflori, şi el fu cel maî 

 abil şi devotat grădinar, ce am avut până acum pe terenul instrucţiuneî, 

 respândireî sciinţelor şi pe frumosa cale a filantropiei.» (1) 



Acesta e omul despre care un tîner cronicar dicea cu multă dreptate 

 la mortea luî, alăturî cu atâtea articole ce s'aii scris la acea epocă, găsind 

 nota justă, că: «Orî pe unde a călcat doctorul Davila, a lăsat urme ce 

 nu se vor şterge cu nicî un chip din amintirea Românilor. Iubia lumina 

 poporuluî şi era încarnată în cugetul luî ideia, că, numaî prin instruc- 

 ţiune, un popor pote să-'şî afirme cu bărbăţie existenţa. Mare parte din 

 vieţă 'şi-a consacrat-o acestor principii. Multe lucrărî marî a început şi 

 pe tote le-a isprăvit cu bine şi cu folos pentru ţeră; şi nicî nu se putea 

 altminterî, căcî avea o voinţă pornită din convingere şi dreptă judecată, 

 era sclavul datoriei, era înzestrat cu un spirit vast de organisaţie şi un 

 om cu aceste sublime calităţî, păşesce înainte, nimic nu-'î resistă, totul 

 trebue să cedeze statornicieî, curagiuluî, agerimeî cu care scia să mergă 

 tot-d'a-una spre ţinta umanitară ce urmăria. 



«Totă activitatea luî este legată, cu fasele de desvoltare ale instrucţiunii 

 şi în special a aceleî medicale şi farmaceutice din ţara nostră» (2.) 



Sosirea luî Davila în ţară, coincide cu epoca realeî nostre deşteptări. 

 Eram ocupaţî şi maltrataţi pe rînd de străinî, dar în noî consciinţa na- 

 ţională, aspiraţiunea spre un viitor maî bun, prinsese adincî rădăcinî ! 

 Heliade şi Asaki în ţară, Hasdeu în Basarabia, Daritrj în Transilvania, 

 Pumnu în Bucovina, toţî ridicară printre primii, vocea pentru a ne do- 

 vedi, că aî «carte aî parte.» 



G. Baritz, dicea încă din 1838 : «Astă-dî şi păgâniî barbari strigă : 

 Scole.» Din punctul de vedere al psihologiei naţionale, Davila sosi esact 

 în timpul, în care cunoscinţele vaste, inima largă, activitatea dusă până 



(1) Davila. Omagiu memoriei luî Davila. Conferinţă făcută la 11 Noembre 1885, la 

 inaugurarea cursului de chimie medicală de. la Facultatea de Medicină din Bucurescî. 

 Pagina 17. Bucurescî, 1885. 



2) Caro/ Anton Davila. Spitalul anul IV. 9 Septembre 1884. 



