64 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



Câţî-va anî maî în urmă, la 1836, nu sciu prin ce împrejurare un alt 

 eşantion de ozokerită ajunse în mâna naturalistului frances Al. Bron- 

 srniart. care eşantion venia de la dealul Fietricica, numire ce a fost stricată 

 si transformată în Zietrisika, ceea ce face că acesta numire, alterată cum 

 a fost, a dat nascere la o varietate de ozokerită numită Zietrisikite (1). 

 de mineralogistul Bafta. 



Pe lângă că numirea acesta nu este românescă, dar erorea săvîrşită 

 maî reese şi din aceia că în nota presentată Academiei de sciinţe din 

 Paris în şedinţa de la 13 Martie 1836, Malaguti care a analisat'o se 

 servesce necontenit de termenul Rietrisika. 



Studiul luî Malaguti a fost publicat pe larg ceva maî în urmă în acelaş 

 an în Analele de Fisicâ, şi Chimie studiu în care găsim expresiunea Zietrisika. 



Numirea acesta părea atât de străină şi pote chiar slavonă, încât d-1 

 Cremer, care a visitat şi cunosce relativ ţara nostră, în descrierea sa (2) 

 spune că: «In Moravia, în muntele Zietrisika ...» sau numele e Pietricica, 

 curat român, şi ţara nu e Moravia ci Moldav ia, adică provincia din 

 partea de nord a Românieî. 



Din studiul luî Malaguti se pote vedea că substanţa fusiona la 84°, 

 ferbea cam la 300" şi avea o densitate la 20°,5 egală cu 0,946, dând 

 la analisă, la sută, C. 86,07, H. 13,95, date ce difereau puţin de acele 

 obţinute de Magnus. 



Din acest studiu al luî Malaguti publicat în Anale^ vedem, că ceva 

 maî înainte un alt eşantion tot din Moldova, fusese analisat de către 



points plţs fonces. En faisant bouillir la cire fossile avec de l'ether oa de l'alcool 

 meme absolu, ii ne s'en dissout qu'une tres petite quantite tandis que la plus grande 

 pârtie qui rcste est comme rongee; de sorte qu'il est facile de voir que la masse 

 se compose de deux substances, dont l'une est soluble et l'autre insoluble dans 

 l'alcool. Elles y sont cepcndant si intimement melangees, qu'il serait impossible de 

 Ies isoler par des procedes mecaniqucs. L'huile de terebenthine a l'aide d'une tem- 

 perature assez clevee dissout completemcnt la cire fossile. 



On la fond â 82°c. sans lui fairc eprouver d'alteration Son point de fusion est 

 donc plus eleve que celui de la cire d'abeille qui se trouve â 62°c; elle ne perd dans 

 cette operation ni sa couleur brune verdâtre ni son odeur empyreumatique particulare. 



Dans Ie but d'expliquer la formation de cette cire, ii m'a păru interessant de savoir 

 si elle renfennait de l'azote. Je Pai brulee avec l'oxyde de cuivre en suivant la methode 

 de M. Liebig. 



(1) The system of Mincralogy of James Dwight Dana 18.T7 — 1868. Descriptive Mi- 

 neralogy^ sixth edition l>y Eduard Salisbury Dana, pag. 999. London 1894. 



\'i) Richesse minerale de. la Rourrianie, par Henry II. Cremer. Eiege 1888. Page 18. 



y 



/ 



