04 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SClINŢE 



loraţieî intense a conţinutului digestiv, împedică studiarea prin transpa- 

 rentă a organizaţiei acestor animale. 



Această nouă specie — Halacarus Trouessarti — , face parte din <Rho- 

 dostigma-Gruppe» a luî Lohmann (1). Are un diametru de m - m ,546. Tră- 

 esce pe Floridee, alge roşii marine, la adîncimî de l m - şi 2 m -. Atât prin 

 forma generală a corpului, cât şi prin caracterele deosebitelor părţi ale 

 scheletului, adică ale palpilor, plăcilor oculare, plăceî notogastrice, genito- 

 anale, etc, se apropie de varietatea quadricostatus a luî Halacarus graci- 

 lipes (Trouessart). Se deosebesce însă de acesta prin conformaţia deo- 

 sebită a piciorelor, cari sunt în acelaşi timp maî dezvoltate. 



Ultimul articul palpar, portă pe faţa sa internă ceî trei peri chitinoşî 

 caracteristici; iar al treilea articul un păr, aprope de extremitatea sa 

 distală. 



Placa dorsală anterioră (pi. d. a.) portă pe suprafaţa sa o mulţime de 

 desenurî poligonale, puţin dezvoltate. 



Plăcile oculare sunt prelungite în spre estremitatea posterioră a ani- 

 malului; fie-care placă portă cîte trei cornee: una anterioră, sferică, maî 

 mare, şi două posteriore, maî mici. Placa notogastrică e îngustă şi lun- 

 găreţă; pe lîngă desenurile poligonale, maî prezintă în tot lungul eî patru 

 creste chitinose longitudinale şi paralele, dintre carî doue sunt interne, 

 iar cele-1-alte două externe şi marginale. Tegumentul mole cuprins între 

 plăcile exo-scheletice dorsale e striat forte fin. 



Pe faţa ventrală a corpuluî, placa anterioră se întinde până în regiunea 

 bazilară a părecheî a 3-a de piciore; placa genito-anală e în schimb mult 

 maî puţin dezvoltată, marginea eî anterioră e rotundită. Aceste două 

 plăcî principale ventrale sunt punctate în totă întinderea lor. 



Caracterul principal care deosebesce maî cu semă acesta specie de Ha- 

 lacarus gracilipes (Trt.) cu care e învecinat, e confermaţia specială a pi- 

 ciorelor, carî aicî sunt maî scurte şi maî robuste, luându-î ast-fel animaluluî 

 înfăţişarea elegantă şi vioe pe care o are H gracilipes. Aşa în cât, din 

 acest punct de vedere, H. Trouessarti represintă o fo mă intermediară 

 între H. gracilipes (Trt.) şi H. Fabricius (Lohmann). In figura 2-a am 

 represintat extremitatea picioruluî sting a părechi a doua, vedută^pe faţa 

 ventrală. 



La extremitatea distală a articoluluî al 5-a se află doue apendice ca- 

 racteristice, aşedate aprope pe aceeaşi linie, dintre carî cel anterior e lung 



(1) Dic Untcrfamilic der Halacaridac. Murr. und die Mcrcsmilben der Ostsee. von 

 Ilans Lohmann, 1888. Die Halacarinen der Pianklon — Expedition, von D-r H. 

 Lohmann 1893. 



