BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 129 



filtra în pămînt; ceea-ce nimeni nu scie este esacta proporţiune în care 

 se face acesta divisiune a apelor meteorice, pentru că ea variază cu cli- 

 ma, natura solului şi forma suprafeţei luî. Unde saii când e cald, eva- 

 poraţiunea se face maî abundent; în pămînturile afânate, infiltraţiunea 

 este maî considerabilă de cât pe terenele impermeabile; iar pe locurile 

 cu clinurî repedî, curgerea la suprafaţă iea o proporţiune maî mare. Se 

 admite, cu tote acestea, că, în media acestor diverse condiţiunî, o treime 

 din cantitatea totală a precipitatelor atmosferice se evaporă, o altă tre- 

 ime curge la suprafaţă şi restul se infiltra în pămînt. 



Urmând acesta lege, ca la o treime din ploile, zăpedile, grindina, etc, 

 după versantul românesc al Carpaţilor curge la suprafaţă spre Dunăre, 

 în formă de rîurî, pe linia de cea maî mare pantă, iar altă treime se 

 infiltra în sol până ce găsesce în profundimî straturi impermeabile, pe 

 a căror suprafaţă curge subteran, luând d'asemenea direcţiunea liniei de 

 cea maî mare pantă. 



Dacă ne aruncăm privirea pe o chartă geografică a ţereî, vom vedea 

 că distanţa cea maî scurtă de la Carpaţî la Dunăre, în regiunea centrală 

 a ţereî, este dată de o linie, cu direcţiunea Nord-Vest Sud-Est, care, 

 plecând din Vîrful Omuluî în Carpaţî, trece prin Câmpina, Bucurescî şi 

 Comana, spre a se sfârşi la Dunăre. Acesta este linia de cea maî mare 

 pantă. Paralel acesteî liniî curg apele rîurilor; tot paralel eî ar urma să 

 curgă şi apele subterane. 



Existenţa curenţilor subteranî descindend din munţî şi din polele mun- 

 ţilor la Dunăre, pe acesta direcţiune, este semnalată de numerose emer- 

 ginţe de apă la suprafaţa soluluî, pe liniî perpendiculare direcţiuneî 

 curentuluî, orî de câte orî o corosiune sau surpătură ore care a rupt 

 terenul ce acoperea stratul achifer subteren. Căcî, cum alt-fel s'ar explica 

 apele carî es la suprafaţă în Valea-Snagovuluî, a Pociovalişteî, Crevedieî, 

 Colentineî, Chiajneî, Măgurelelor, etc. ? cum acelea din valea Călnişteî, 

 Frăţescilor, Balanoieî, etc, din apropierea Giurgiuluî? 



In căutarea curentuluî de ape subterane ce observaţiunea de maî sus 

 mi-a suggerat c'ar curge prin apropierea Bucurescilor — în scopul d'a în- 

 locui cu un atare fel de ape actuala alimentare a Bucurescilor, care lăsa 

 atât de dorit din punctul de vedere igienic — am practicat un sondagiu 

 la Joiţa, către capul apeductuluî care transportă în oraş apele filtrate de 

 la Bâcu. Resultatul fu că acest sondagiu lăsă să ţîşnescă, la 12 Iulie 1893, 

 printr'un tub de m -,055 diametru, înfipt în pămînt la 25 m -, adîncime, 

 1,5 litrurî de apă pe secundă, sau un volum de 129 mc -,60 în 24 ore, 

 punând ast-fel în evidenţă existenţa în localitate a unuî strat subteran de 

 apă ascendinte. Multiplicând apoî numerul perloraţiunilor, către tomna luî 

 1893, se găseau terminate la Joiţa 15 sondage. Opt dintr'aceste sondage, 



