BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 147 



Pe timpul luî Strabon, geograf grec, acest vin de orz, ce se numea 

 «Zythos», se consuma pe o scară forte întinsă în Alexandria. Spre a-î 

 se da un gust maî plăcut i se adăoga diferite substanţe aromatice. 



Spaniolii şi poporele învecinate cu eî, cunosceaii de asemenea o bău- 

 tură identică cu berea de astădî; maî mult încă, eî cunosceaii chiar mij- 

 locele de a o conserva şi prin urmare de a o învechi. Plinius, celebru na- 

 turalist roman, care a lăsat o istorie naturală în 37 de volume, preţuită 

 si astădî, numia acesta băutură spaniolă caelia sau cerea. 



Armeniî posedau o băutură, preparată de asemenea din orz, care avea 

 proprietatea de a îmbăta tare şi despre care Xenofonte, istoric şi filosof 

 grec ne povestesce, în cartea sa întitulată Anabasis, că acel liquid se 

 bea cu ţevî de paie din borcane pline până în gură cu bobe de orz. 



La llirienî şi Panonienî se afla o băutură preparată din orz, care purta 

 numele de Sabaja sau Sabajum. 



Istoricul grec Priseus, în anul 448 d. Chr., străbătând Panonia în ca- 

 pul uneî misiunî diplomatice grecescî, trimesă de Theodosie al II-lea pe 

 lângă Atila, regele Hunilor, ne povestesce despre o băutură preparată din 

 orz, căreia «Barbariî», după cum îî numia el, o numiaii Camum. 



Acest cuvînt Camum este însă maî vechili de cât de la data invaziuniî 

 Hunilor în Europa (365 d. Chr.) şi se pare că el există din timpurile pre- 

 istorice ale marilor invaziunî celtice în Panonia. 



Se scie că Celţiî erau un popor de rasă indo germanică, care a ocu- 

 pat maî întâiu Europa centrală, apoî s'aii împrăştiat în Galia şi în insu- 

 lele Britanice şi în urmă aii fost nimiciţi de către Romanî. 



Curios este însă că în tote ţările numite maî sus în carî berea, saii 

 quasi berea, a fost cunoscută maî întâiu, masa poporuluî nu o cunosce 

 astăzî maî de loc. 



Pythias, un negustor savant din Marsilia, care a trăit pe la 250 înainte 

 de Chr. şi care era amicul luî Damon, ne spune că în voiajul pe care 

 l'a făcut în ţările Europeî centrale şi Nordice a găsit bere la locuitorii, 

 situaţî în clime maî temperate. 



Virgiliii, autorul Eneideî, povestesce despre băuturî fermentate, pe carî 

 Schiţiî şi în genere poporele nordice o beau în loc de vin. 



Pe la mijlocul secoluluî I, exista în Francia centrală o băutură 

 populară ce se numia Corma, curmen, sicera, cerevisiae, care nu putea 

 fi de cât băutura de orz pe care Celţiî o numiau Camum. Acesta bere 

 celtică s'a menţinut în Francia de N., în Belgia şi în Anglia, pe tot timpul 

 imperiuluî Roman, pe timpul Evuluî mediii şi ea există în aceste ţărî şi 

 până în diua de astădî. 



Cuvîntul Corma sau Curma este după etimologia luî pote identic cu 

 cuvîntul spaniol cerea şi decî putem admite că berea a trecut din Spania 

 la Celţî. 



Forte de timpuriii apăru forma de nume cervisiae, cerevisia, care se 



