148 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



află si astădî în limbile romane. Aşa, d. es. de la acest cuvînt a derivat 

 vechiul cuvînt francez ccrvoise şi cuvîntul italienesc cervosa saîi şi cer- 

 vogia, cari ambele exprimau © infusiune de orz fermentată, la care se 

 adăoga numai la ocasiunî solemne principii aromatice, ca ienupere, zin- 

 giber, etc. 



Germanii, după ce începură a se îndeletnici cu agricultura aduseră 

 omagii consumaţiuneî bereî. 



Diodor şi Tacitus, doî istorici', cel d'întâiu grec, cel d'al II-lea roman, 

 numesc berea o băutură germanică. Şi părerea lor pote fi admisă ca justă, 

 de 6re-ce ; Germanii cari au năvălit către frontierele Galice şi au intrat 

 în ţerile Dunărei inferiore, făcură aci cunoscinţă cu berea celtică, tracică 

 şi panonică şi cum barbarilor le plăceau beuturile îmbătătore, o adop- 

 tară şi eî. 



Orî-cum ar fi însă şi orî-ce păreri ar exista despre berea poporelor 

 vechi, un fapt e însă positiv şi anume că berea de atunci diferea cu totul 

 de berea de astădî. Şi pentru ca să nu cităm argumente multe e destul 

 a spune că hameiul, care astădî constitue în bere un ingredient carac- 

 teristic, fără de care ea nu pote purta acest nume, nu e cunoscut de 

 cât din anul 768 d. Chr., când Peppin, regele Franconilor, ne vorbesce 

 într'un document pentru prima dată despre grădinî de hameiu. 



întrebuinţarea acestuî principiu amar în fabricaţiunea bereî dateză abia 

 din secolul al IX-lea. Prin urmare, în vederea cu timpul de când se cu- 

 nosc băuturile de orz, adevărata bere nu dateză de cât de 900 — 1000 

 de anî. 



Despre origina hameiuluî nu se scie nimic. 



Arta de a face bere bună, a fost cunoscută numaî în mănăstiri, unde 

 fabricaţiunea acesteî băuturî, ca şi a altora multe, a fost un monopol al 

 călugărilor. 



într'un manuscris, din anul 1079, al uneî călugăriţe din Rupertsberg, 

 . un sat situat în Palatinatul Bavarieî, se vorbesce în descrierea, ce se face 

 bereî, despre adaosul hameiuluî la prepararea eî. . 



Acesta călugăriţă, fie pentru faptul, că a sciut, să facă bere bună, fie 

 pentru alte minunî ale eî, nu sciîi bine pentru ce, a devenit sfîntă.şi 

 astăzî e cunoscută în bisericile catolice sub numele de sfînta Hildegarda. 



Din mănăstirî arta da a fabrica bere trecu la laicî, şi cu deosebire ea 

 prinse rădăcini într'un oraş dintr'o localitate, care şi astădî e cel maî vestit 

 în acesta artă. Acesta c oraşul Niircnbcrg. 



Şi ca să ne convingem despre importanţa, ce se da deja după atunci 

 industrieî bereî în Bavaria, e destul a menţiona, că ..deja în anul 1290 

 administraţia acestuî oraş dădu o ordonanţă severă, prin care se impu- 

 nea fabricanţilor de bere a întrebuinţa,, la prepararea acesteî beuturî, 

 numaî orz^ oprindu-î cu desăvîrşire a întrebuinţa ovăzul, meiul, secara şi 

 grîul. Probabil că graţie acestor măsurî luate de timpuriu, se datoreză 



