198 BULETI NUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



Ceea ce e însă curios, e lipsa complectă a genuluî Macroscophites una 

 din fosilele tipice ale acestuî horizont, pe când Desmoceras dificile se în- 

 tîlnesce în mare numer. De remarcat e presenţa unor forme, a căror loc 

 de desvoltare pare a fi fost în vestul Europei sau în Columbia. 



Pulchellia Sauvageani e comună barremianuluî din România, acelui din 

 Djebel Ouah orî din Spania. Pulchellia compressissima, Leptoceras Beyrichi 

 sunt forme comune cu Columbia. 



In ce privesce caracterul lithologic, depositele din valea Dâmbovicioreî 

 aii o mare asemenare cu acele din Alpiî tirolici. Faciul de calcar sili- 

 cios al acestei din urmă localităţi a fost considerat ca propriu al acestei 

 regiunî fără pereche în altă parte a provinciilor mediterane (1). Câte- va 

 analise, datorite prieteniei D-luî dr. L. Spendiarof ; , au arătat că numirea 

 de marnă nu e tocmai potrivită pentru petrele din localitatea studiată. 

 Argila nu intră de cât în al doilea loc, preponderenţa avend'o calcarul 

 şi silicia (5,88% argilă; 12,86%=partea silicicosă; 46,48% calcarul). 



Chiar şi starea de păstrare a fosilelor e identică cu acea din Garde- 

 nazza, după cum am avut ocasie să me conving, comparând formele, ce 

 se găsesc în institutele de pe lângă Universitatea din Viena. 



Ca încheiere pot da următorele caractere: După formă, neocomul din 

 Valea Dâmbovicioreî este desvoltat după tipul mediteranean. 



Din el, numai horisontul cel mat superior barremianul este arătat cu 

 siguranţă de formele numerose, ce se întîlnesc. 



Desmoceras difficile, Holeodiscus Gastaldi, Crioceras Emericî, Pulchellia, 

 Silesites represintă ambele niveluri din Francia. 



Lithologic, depositele sunt desvoltate după faciul calcaro-silicios. Orî 

 unde păturile es la ivelă, sunt dedesuptul calcarului considerat ca jurrassic. 

 Dacă aşedarea lor este luată drept normală, vîrsta ce li se atribue, nu 

 pare a fi cea adevărată, cu atât maî mult, cu cât la spărtura Covaci pe 

 costele petrei Craiului, se pote urmări minunat de bine concordanţa con- 

 glomeratelor luate drept cretacice superiore (2). 



(1) E. Hang. Die Geoog. Verhăltnisse der neocomablagerungen der Puezalpe. Iahr. 

 Luch der geol. Reichanstalt 1887 p 280. 



(2) In Cariera de pe delul Sassuluî, între alte reu păstrate fossile, am găsit şi un 

 fragment, ce aduce aminte mult forma instructivă a unei Requienii. Nimic sigur nu pot 

 basa pe o asemenea fossilă. In orî-ce cas vîrsta jurasică cere nu numai dovezi paleon. 

 tologice ci şi esplicarea disturbăreî ordineî normale de aşezare a păturilor, pe când 

 dacă aceste calcarurî se consideră ca Apt/ane (în sensul luî Kilian) păturile au stat 

 la locul lor de când apa le-a părăsit. Vorbele însă nu ajută la nimic. Hotărîrea va 

 da-o însăşi petrele, dacă vor fi întrebate cu insistenţă. 



i 



