274 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



de cvarţ gri-galben şi de oligoclas mat, gri-verdî, în care apare mica 

 negră. Este roca cea maî dură. A fost găsită şi la Rakato. 



2. Granititul de la Marişel şi Măgura. Compus ca şi cel de la La- 

 piştea, se deosibesce prin aceea că ortosul roşu predomină ca cantitate 

 nu ca cristalî mari; apoi cvarţul în granule formeză cu oligoclasul şi 

 mica o masă complectă, în care rare-orî apar cristalî mari de ortos. In 

 unele locuri precum în muntele Ţigănesa dispare încă cu totul în cât 

 nu remâne de cât un amestee de cvarţ şi feldspat. Acesta rocă a fost 

 numită Aplit. Apoi pote dispare şi feldspatul şi remâne un adeverat 

 cvarţit. 



3. Granititul de la Kezoi caracterisat prin predominarea cvarţuluî şi 

 scăderea miceî, iar ortosa e în granule mici albe-gălbuî. 



4. Granitul porfiric protoginic din valea Sameşuluî în care predomină 

 feldspatul, în mijlocul pasteî formate de Oligoclas verdiu, cvarţ şi mica. 



5. Frotogingranititul gneisic din valea Sameşuluî. 



6. Hornblend-granititul de la Kisbanya, pote conţine hornblenda saîi 

 ca element accesoriu sau câte-odată acesta alungă mica şi formeză o 

 varietate de trecere către sienit. 



Grupa Sienituluî. 



Acesta grupă de rocî se găsesce răspândită în resărit în mijlocul mun- 

 ţilor cristalinî, ce se întind între valea Mureşuluî la Giergio-Ditro, Vorhegy- 

 Alya şi Kozrez haras şi Putna laka, precum şi în alte localităţi. Aşa : 

 LUI citeză sienit la Domuk, apoî în munţiî Făgăraşului s'a găsit la mun- 

 tele Siitiilir şi la Baja, precum şi în regiunea Sameşuluî, si a Aurarului 

 spre sud de Muntele Mare. Maî răspândite sunt rocile sienitice în regiunea 

 vestică a munţilor Biharuluî; aceste rocî însă se deosibesc de acele din 

 Ost. 



Aceste rocî, descoperite de Herbich, au fost studiate de către Hai- 

 dinger, Zippe, Breithaupt, Cotta etc, şi supuse cercetărilor chimice în 

 laboratoriile din Freiberg . şi Viena. 



Dintre elementele componente e de notat mineralul de colore albastră 

 numit de Haidinger Clor Hauyn saii sodalit, asemenea cu acel, ce se gă- 

 sesce la Brevig în Norvegia şi la Miask în Umengebirge. Presenţasa aduce 

 pe acea a altor minerale rarî precum : cancrinit, eleolit, sfen etc. Cotta 

 care a numit aceste rocî cu numele de Miascit, a arătat că maî conţine 

 şi zircon, piroclor, wokleî'it etc. 



Localitatea, unde aceste rocî sunt maî bine representate, c cuprinsă 

 între Ditro şi Borsek şi maî ales în valea rîuluî Orotva. 



Se cunosc următorele varietăţi de rocî : 



1. Amfibolit în fol mari, compus din o gangă fin granulată, de colore 

 gri-verde închis, sau negru-verde, în care cristaliî de hornblenda predo- 



