â?6 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



2. Dioritul de la Muncel la Retezel şi de la muntele Căciulata, este 

 un amestec granulat solzos de hornblendă verde şi feldspat alb cu puţin 

 cvarţ. O rocă analogă însă maî fin granulată apare în micaşistul de la 

 Csncsa. La Beuedekfalva, la Sameşiî uniţi apare o rocă cu mica, căreia 

 se pote da numele de Mica-Diorit. Tot aici aparţin rocele din valea 

 Tisei, la Grădiştea şi în munţii Milhlbach. 



3. Amfibolitul ekglogitic de la Szolcsva şi Offtnbanya. Este un amestec 

 de amfibol negru-gri, mica brună, cvarţ şi grenat roş sau roş-brun ; 

 apoi feldspat verdiu saii alb şi în locul miceî brune o mică verdie clo- 

 ritică. 



4. Grunsteinafanitele din valea superioră Kopus (valea Bedecsuluî) din 

 valea inferioră a Sameşuluî cald şi rece şi a muntelui Rez-Meszes, sunt 

 compacte şi transformate une-orî în roci granulate. De colore negră-verde 

 saii gri-verde sau verde-deschis. 



5. Rocile amfibolice granulare, care la Reşinar stau în legătură cu Ser- 

 pentinele, aparţin diorituluî. Sunt câte odată lipsite de mica, altă-dată 

 bogate în mica, şi atunci se apropie sau de un amfibolit saii de mica- 

 diorit. 



Serpentina la Malomviz şi pasul Vulcan este şistosă ; la Păltiniş e maî 

 masivă şi compusă din un amestec de serpentină şi bronzit. Chiar la 

 Reşinar există un amestec de bronzit cu cîorit şi feldspat, precum şi 

 serpentină. 



Consideraţiunî speciale. 



In urma acestui sumar resumat a părţii petrografice din lucrarea lui 

 Stache asupra Transilvaniei, este nevoe să insistăm asupra petrografieî 

 regiune! apropiate de noî şi anume a părţii nordice a ţeriî Secuilor, care 

 a fost studiată maî în detail de Herbich. In adever, propunendu-ne a 

 studia petrografia judeţului Suceva este ncvoe a urmări atât cursul Bi- 

 striţei, principalul rîu al acestei regiuni, cât şi a afluenţilor seî din drepta, 

 cari isvoresc din munţii Transilvaniei. 



Din alăturata schiţă de hartă (P. III) se vede că : pentru a urmări Bistriţa 

 va trebui să cunoscem munţii Rodneî, iar pentru afluenţii eî carî ne inte- 

 reseză, precum Bistriciora şi Bicazul cu afluenţii lor, va trebui să cun6scem 

 munţii Gergiuluî şi a Calimanilor. 



Dacă urmărim cursul Bistriţei de la origina sa, vedem că nu trece di- 

 rect prin nici o regiune eruptivă : albia eî e compusă din micaşisturî, 

 calcarurî ; şisturi, formaţiuni cu numuliţî, etc. până când intră în ţară 

 la noî. Din afluenţiî seî însă observăm că, înainte de intrare în ţară, Bis- 

 triţa primesce în drepta rîurile : Tesna, Dorna, Dornişora, ale căror origini 



