304 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



« Cursul fu instalat în centrul oraşului, în pasagiul comerciuluî. Inau- 

 gurând înveţămîntul seu, noul profesor pronunţă un strălucit discurs 

 asupia stării cunoscinţelor chimice. De la prima di sala era plină, şi au- 

 ditorul, care se întrunise în jurul catedrei luî Guepin, nu făcu de cât să 

 crescu şi să devie din ce în ce maî simpatic (1).» 



Nu e dar de mirare că Davila, care era încredinţat îngrijire! sale, să-1 

 urmeze, maî ales că oraşul Angers, după cele spuse maî sus, putea prin 

 gloria luî Proust şi Chevreuil, şi posiţiile înalte la care ajunsese cu deo- 

 sibire cel din urmă, să indice situaţia excepţională, la care putea să ajungă 

 ci ne- va îmbrăţişând acesta carieră. 



lată dar ce se petrecuse la Angers, nu mult înainte ca Davila să începă 

 studiile sale ; iată cum putem a ne explica, pentru ce el fu captivat pentru 

 acesta sciinţă, pe cai e el o iubea din totă inima. 



Nu avem de cât a ne reaminti flacăra cu care el 'şî făcea cursul şeii 

 şi conferinţele publice, pentru a ne da semă, întru cât el era pătruns de 

 frumuseţea şi importanţa acestei ramurî. 



Totul depinde în atare direcţie de focul, ce pune, de la aureola, de 

 care s'a înconjurat profesorul, prin modul de a expune, saii prin cer- 

 cetările ; ce a făcut ! 



Ceî ce se plâng dar că auditorul lor e restrîns, că nu se formeză spe- 

 cialişti în cutare sau cutare direcţie ; să nu acuse numaî faptul ; că acele 

 specialităţî sunt saii nu posibile materialicesce. 



Când ved, că sunt savanţî, ce deşteptă pasiunî între tinerii lor auditori 

 pentru sanscrită şi chaldeană, cum să maî esităm de a admite uşurinţa 

 cu care am putea da de la catedră impulsiune către vastul şi pururea 

 înfloritul câmp al sciinţelor de observaţie şi experimentaţie. 



Cunoscinţele profunde, convicţiunea, focul şi zelul, ce va pune profe- 

 sorul pentru a face cunoscute părţile frumose ale ramureî sciinţifice ce 

 cultivă, va fermeca şi atrage ţinerile generaţiî, cu deosebire în ramurile 

 acelea ale cunoscinţelor omenescî, unde frumosul şi utilul merg împreună! 

 Şi în acesta privinţă chimia le întrece pe tote. 



Ea e poesia ştiinţelor positive, ea face pe om creator, ea a reformat 

 omenirea şi transformat planeta nostră. 



Graţie talentuluî seu, Davila făcu solide studiî de medicină. Cunoscin- 

 ţele sale de chimie '1 ajutară de sigur mult spre a pătrunde maî adînc 

 fisiologia şi terapeutica, ramurî atât de indispensabile medicului. 



Curînd el fu numit intern în medicină şi chirugie al spitalelor din An- 

 gers. Ocupase tot în acest oraş locul de preparator de chimie, prosector 

 de anatomie şi fu laureat al şcoleî de medicină şi al administraţiei spi- 

 talelor din acelaş oraş. 



Se distinse însă aşa de mult, în cât la 1849 în timpul cholercî, ce se ivi 



l ) Lucrarea citată mai sus, pag. 7. 



