328 



BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



iuţela de deplasare, împrejurul catodeî, a particulelor luminose, nu pote 

 să trecă peste cinci kilometri pe secundă. 



Dar acesta concordanţă trebue primită ca forte aproximativă, căci feno- 

 menele de luminiscenţă din interiorul tubuluî pot fi produse, după cum 

 seim, nu numai de bombardările moleculare, dar şi de razele X. 



Experienţele luî J. J. Thomson (1) aii dat pentru iuţeala razelor cato- 

 dice 200 de kilometri pe secundă. 



Aceste molecule, carî în drumul lor pot fi deviate de către un mag- 

 net, isbesc anticatoda, producând în acel punct fenomene calorifice, fos- 

 forescente etc. Sub aceste loviri ritmice sau neregulate s'ar nasce o vi- 

 brare particulară a acesteî materiî, şi ast-fel s'ar produce razele X, carî 

 plecând de la centrul de emisiune, anticatoda, s'ar propaga în tote părţile, 

 producând luminiscenţă forte intensă a corpurilor fosforescente. 



Dacă lovirea moleculelor gazore asupra anticadoteî se face într'un 

 mod ritmic, se pote aplica în transformarea acesteî energii teorema luî 

 Kirchoff. Iuţela acestor molecule, după cum vădurăm, fiind destul de mare, 

 ele străbat în interiorul sticlei (2) şi a metalului de la anticadotă, ast- 

 fel că, în urma unei întrebuinţări maî îndelungate, vidul tubuluî se mă- 

 resce şi acesta se vede lesne prin mărirea resistenţeî tubuluî la trecerea 

 descărcăreî electrice. 



Aceste fenomene de fosforescenţă pot dar proveni atât din izbirea 

 directă prin bombardarea moleculară, sau chiar din razele X. 



Avem noî a face cu o adevărată proprietate de fosforescenţă, adică trans 

 formaţiunea energiei făcută de corpul fosforescent persistă chiar după 

 ce bombardarea a încetat ? O probă despre acesta ar fi că tubul rămâne 

 luminiscent, chiar după ce aii încetat descărcările electrice. 



Sau avem a face cu fenomene fluorescente, adică în carî transformarea 

 este instantanee şi numaî cât ţine bombardarea moleculară ? In acest din 

 urmă cas persistenţa luminiscenţeî tubuluî chiar după încetarea descărcării 

 electrice, ar fi datorită mersuluî moleculelor, câştigat sub influenţa descăr- 

 cării electrice şi care maî continuă încă cât-va timp. 



Dacă acesta explicaţiune este adevărată, am putea să obţinem cu un 

 magnet deplasarea petelor luminose din interiorul tubuluî, chiar când 

 descărcarea electrică nu maî trece. Cea-ce am observat şi o voiîi de- 

 scrie acum. 



Un tub Chabaud-Hurmuzescu cu ceî doî electrozi în abuminiu, în 

 urma multor experienţe la care fusese supus, îşî mărise într'un mod 

 notabil resistenţa interioră; voind să'l regenereze prin metoda indicată 

 deja şi care consistă în răsturnarea sensuluî descărcării electrice fă- 

 când electrodul A catodă, am observat în întuneric, că pe pereţii la- 



(1) Philosophical Magazine t. XXXVIII, p. 358 ; 1894. 



[2) Experienţele descrise de profesorul Gouy. 



