BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



329 



teralî şi dincocî de gâtul £, (fig. 1), tubul presintă o parte circulară M 

 maî puţin luminosă de cât restul tubului ; acesta umbră se prelungesce 

 prin patru bande echidistante {a a) în partea mijlocie a tubuluî, care 

 parte este cea maî luminosă. 



De oprim descărcările electrice şi privim atentiv tubul, vedem că lu- 

 miniscenţa totală a tubuluî persistă vre o 30 de secunde, după care timp 

 o pată luminosă T (fig. 2) apare pe păretele lateral în una din părţile, 

 unde tubul era maî puţin luminos pe când funcţiona. 



Acesta pată care persistă ca vre un minut, presintă proprietatea de a fi 

 deviată prin câmpul magnetic; aşa, de apropiem de tub un magnet, ca 



Fig. 1. 



Fis. 2. 



este deviată într'un sens sau în sensul contrar, după cum apropiem unul 

 sau altul din polii magnetului. Schimbarea de sens a acestei deviaţiunî 

 cu natura poluluî, suprimă posibilitatea de a explica acest fenomen prin- 

 tr'o schimbare de capacitate (prin apropierea unui metal), decî de dis- 

 tribuţiune electrică. 



Se observă, că acesta pată luminosă se formeză mult maî lesne la în- 

 ceputul unei seriî de experienţe, când sticla tubuluî nu este electrizată; 

 de asemenea ea se presintă pentru o periodă determinată a intrerup- 

 toruluî. 



Faptele acestea de persistenţa luminiscenţeî tubuluî şi deviaţiunea prin 



