BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIIXŢE 445 



Menţionăm aci ca exemplu una din aceste experimentări şi anume a- 

 ceia a atropineî, al căreia efect e pe lângă dilataţiunea pupilei, între al- 

 tele şi acela al paralisieî nervilor, ce sfârşesc la inimă, cum e vagus. In 

 acest scop operându-se asupra unui epure, după facerea tracheotomieî, 

 se procede la isolarea uneia din jugulare, la legarea acesteia în mod 

 convenabil pentru introducerea seringeî şi apoi la isolarea nervului nu- 

 mit maî sus. Acţiunea acestui nerv este cunoscută ; el modereză bătăile 

 inimeî. Ne convingem de acesta în modul următor; după cel tăiem, bă- 

 tăile inimeî sunt energice, observându-se acesta cu ajutorul unei undrele 

 împlântată în regiunea cordului ; excitând după aceia nervul cu un cu- 

 rent electric, bătaie sunt reduse. Funcţiunea acestui nerv fiind constantă 

 se injecteză toxicul Io soluţie de 0,1 în 10 cm - apă) al căruî efect e pa- 

 ralisia totală a nervului şi decî insensibilitatea luî faţă chiar de curentul 

 electric. 



Ptomaine sau alcaloidî cadaverici. 



Problema isolăriî alcaloidilor este forte dificilă. Căuşele acestei greutăţi 

 sunt multe : 1) că alcaloidiî nu se pot isola de cât în cantităţi forte 

 mici; o doză minimă dintr'însele fiind suficientă pentru ca să se pro- 

 ducă efectul ; 2) că sângele le difuseză în tot organismul şi că prin văr- 

 sături şi dejecţiunî se perde o parte din dosa administrată; 3) că ele în- 

 cercă o mulţime de alteraţiunî înainte şi după morte; 4) că după modul 

 de cercetare pot avea loc perderî şi în căutarea lor şi 5) că micile can- 

 tităţi obţinute sunt adesea orî în stare impură şi alterate, aşa că nu se 

 pot caracterisa de cât servindu-ne de reacţiunî multiple şi chiar de ob- 

 servaţiunî fisiologice. Aşa fiind, presenţa alcaloidilor nu pote fi constatată 

 în tot d'a-una cu certitudine, maî ales că pe lângă greutăţile sus indicate 

 maî intervine una decisivă, aceea a descoperire! aşa diselor base de pu- 

 trefacţiune numite ptomaine sau toxine, cari iau nascere din putrefac- 

 ţiunea materiilor animale în general şi aceia a resturilor cadaverice în 

 particular şi ale cărora proprietăţî fisiologice şi chimice asemenea acelora 

 ale alcaloidilor vegetali aii fost cu destul succes studiate de prof. Brieger 

 şi Gautier, carî le-au şi indicat constituţia chimică. 



Cu tote acestea, din cercetările diferiţilor toxicologiştî între carî Bau- 

 mann (Freiburg) chimistul expert al ducatuluî de Baden, se pote deduce 

 că confusiunea între alcaloidî şi toxine nu este atâta de temut pe cât 

 se crede. De asemenea din observaţiile d-rilor Schmidt (Marburg! , Jeserich 

 (Berlin) cât şi prof. Ludwig (Viena) conchid ca şi precedentul. Maî de- 

 parte cercetările prof. Dragendorf făcute asupra uneî serii de substanţe 

 organice ca sânge, lapte, bere, etc, aii dovedit că nu este cu putinţă să 

 se confunde ptomainele cu alcaloidele vegetale cunoscute pîrsă aştădî 

 s 1 ' că resturile, ce au putut să-1 facă să se îndoiască vre-o dată în astă 



