446 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



privinţă erau nisce liquide oleiose, maî mult sau maî puţin odorante, 

 cari puteau fi confundate cu conicina şi nicotină. 



Evitând însă întrebuinţarea eterului şi servindu-se de petrol, prof. Dra- 

 gendorf după principiile metodei sale a putut evita presenţa acestor ma- 

 terii străine şi deci să împrăştie tote îndoielele privitore la acesta. 



Cu un cuvînt în starea actuală a sciinţeî, de şi nu avem un procedeu 

 general, care să permită realisarea netă a diferenţiăreî alcaloidilor şi pto- 

 mainelor, totuşi chimia nu e cu totul desarmată şi dificultăţile, ce se ivesc 

 nu au altă urmare de cât aceia de a complica problemul toxicologic : de a 

 cere maî multă circumspeţie chimistului expert. 



« 



Expertisele isto-legale. 

 Petele de sânge. 



Studiul sângelui din punctul de vedere judiciar cade încă în sarcina 

 chimistului expert. De şi după natura obiectului, care cere orî-cum cu- 

 noscinţe istologice, s'ar putea crede că acest studiu este numai de do- 

 meniul medicului, totuşi dat fiind faptul că în majoritatea caşurilor e vorba 

 de reacţiunî chimice, se înţelege de la sine că ele revin de drept şi chi- 

 mistului. 



Procedeurile cele maî usitate pentru studiarea petelor de sânge sunt 

 printre altele şi următorele : 



Examenul spectroscopie are loc cu succes în caşul când petele sunt 

 recente, prin observarea spectrului hemoglobineî sub diferitele eî stări, ca: 

 oxihemoglobină, hemoglobina redusă prin diferiţi reagenţî, metohemo- 

 globină cât şi ca hematină în soluţie alcalină sau acidă şi reducerea ace 

 steia ca hemochromogen. Nu maî puţin important e examenul spectro- 

 scopie în caşul când sângele a fost expus unei temperaturi înalte, cestiune 

 forte interesantă din punctul de vedere chimico-legal. Se scie că ope- 

 rând cu sânge încăldit la maî mult de 145 grade, nu maî putem obţine 

 cristalele luî Teichmann. In cercetările lor Katayama, Hammer şi în spe- 

 cial prof. Kratter, tratând sângele astfel încăldit cu acidî minerali con- 

 centraţî, cum e de pildă acidul sulfuric, aii obţinut aşa numita hemato- 

 porfirină, al căruia spectru e destul de caracteristic pentru ca să se potă 

 conchide la presenţa sângeluî. Experienţa reuşesce încăldind sângele 

 chiar şi peste 200°. 



Una din cele maî caracteristice probe ale presenţeî sângeluî e reacţiunea 

 microchimică, ce consistă în obţinerea cristalelor de hemină (Teichmann). 

 Din diferitele procedeurî întrebuinţate în scopul acesta, cel maî recoman- 

 dabil mi se pare a fi următorul : extragerea la cald a petei cu acid acetic 

 concentrat, pe lângă care s'a adăogat o urmă de clorură de sodiu şi apoi 



