454 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCILNŢE 



Scurtă dare de senii, asupra excursiunil din basinnl Dîmbovicioreî 



DE 

 D-l ION SIMIONESCU 



Lucrare presentată redacţiunel la 24 Octombrie curent. 



Mulţumită ajutorului, ce mi s'a dat din partea Academiei Române, am 

 fost pus în posibilitate, să continuu studiul geologic asupra basenuluî 

 Dîmbovicioreî. 



Regiunea cutrierată e mărginită : la nord de graniţa ţării către Tran- 

 silvania, la est de masivul cristalin al Leoteî, la vest de acel al Alpilor 

 Transilvaniei, iar la sud de apa Dragoslavelor. 



In rîndurile ce vor urma, rae voiu încerca să daii semă de observările, 

 ce le-am făcut maî mult pe teren, reservându-mî a reveni cât de curînd 

 asupra amănunţimilor şi resultatuluî lucrărilor de laboratoriu. 



a). Morphologia terenului. Lăsând de opaiţe porţiunea din teren, ce se 

 întinde în spre sud de apa Ghimbavuluî, restul ar putea fi asemănat cu 

 un triunghiti, a cărei basă e în spre NE, iar vîrf ui în Rucăr. Linia, ce ar 

 uni mijlocul baseî cu vîrful, ar fi o axă de depresiune, ce-şî găsesce prel 

 lungirea în Transilvania între Rosenau şi Wolkendorf. Profilai schematic a- 

 acesteî din urmă regiuni, dat de Biisder (Sitzungsberichte der Wiener 

 Akademie Bd. VI p. 608), s'ar putea aplica cu ore-carî modificări pînă 

 la Rucăr. Laturile triunghiulare sunt mărginite de sirurî cristaline cu for- 

 mele lor caracteristice, ce rare-orî au înălţimi maî mici de 1.500 m - Apoi 

 urmeză o zonă de munţi calcaroşî cu înălţimi din ce în ceî maî micî cu 

 cât se apropie de Rucăr. Mijlocul triunghiului, — regiunea de depresiune — 

 e formată din un platou calcar în spre nord-est şi de scufundaturile, 

 în carî se găsesce Rucărul şi Podul Dîmboviţeî, despărţite între ele prin 

 o crestă calcarosă (Possada). 



Acţiunea factorilor exteriori asupra rocelor uşor atacabile, se pote ur- 

 mări în tote fasele eî. Aşa, acţiunea de erosiune a puhoielor asupra 

 gresuluî conglomeratic a dat nascere stâlpilor înalţî din Valea cu ţepă, 

 pe când curgerea apeî pe locurile cu înclinare mare au format blocurile ro- 

 tunjite la suprafaţă, ce caracteriseză împrejurimele Rucăruluî. Acţiunea apeî 

 e maî evidentă în regiunea iormată din calcar. Fenomenele resultate sunt 

 aicî mult maî variate. Pe vîrfurile gole ale munţilor nu rare-orî se observă 

 rîglîiturî datorite curgeriî continuî a apeî (Karren). De-a-lungul cursuluî 

 Dîmbovicioreî se pot vedea năruituri orizontale (Hohlungen) orî verticale 

 Tafoni). Doline se găsesc pretutindenî ; o bună parte din împrejurimile 

 Pietreî Strunţilor aduc aminte unele locuri din Istria. 



Fenomenele hydrologice sunt caracteristice tuturor regiunilor calcar6se, 



