458 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCI1NŢE 



de echinidi din Valea luî Andrieş. Din contra păturile cele maî inleri- 

 6re, în contact imediat cu şisturile cristaline, formate din conglomerate 

 caracteristice, mi-au dat o serie întregă de Gasteropode şi Brachiopode ; 

 a căror determinare va decide asupra vîrsteî păturilor, ce le sunt su- 

 perpuse. (1). 



In marnele, considerate ca miocenice (?), aşedate de o parte şi alta a 

 Possadeî, nu mi-a fost cu putinţă să găsesc nimic hotărîtor asupra vîr- 

 steî lor probabile. 



c). In privinţa tectonicei nu pot spune de cât convingerea, ce mi-am 

 făcut'o din observările de pe teren. Studiul eî amănunţit va urma lu- 

 crărilor de laborator. După tote probabilităţile, regiunea cercetată nu 

 este alt ceva de cât prelungirea Klippelor («Klippen») din Nordul şi 

 Nord-Estul Carpaţilor, îndreptăţind ast-fel părerea d-lui prof. U h 1 i g, emisă 

 asupra întindereî acestor fenomene (2). 



Avendu-se în vedere întinderea greşurilor luate ca cretacice superi6re, 

 brecciele numerose, ce apar la marginea calcarului, precum şi urmele de 

 mişcări verticale ce se observă în multe locuri (Valea Frunţilor, Delul 

 Sassuluî), apoi faptul că forte dese- ori să întîlnesc bucăţî enorme de cal- 

 car (blocuri sau prelungiri din massa comună) înconjurate din tote păr- 

 ţile de marne şi greşuri ale crideî superiore, tote aceste nu pot fi es- 

 plicate de cât, că pe timpul mareî transgresiuni cenomane, aceste locuri 

 suferise deja schimbări tectonice însemnate. 



Mişcările postume (maî mult tangenţiale) întîmplate în scorţa pămîn- 

 tuluî şi cari aii dat caracteristica direcţiuneî catenelor de munţî actuali. 

 a dat şi acesteî regiunî o concordanţă de direcţiune cu prelungirea eî în 

 Transilvania. Precum în munţiî Perşanî, direcţiunea păturilor e NV-SW 

 tot aşa şi aicî se păstreză aceîaşî direcţiune, ce se pote observa numai 

 acolo unde calcarul e stratificat. 



ANUNCIURI 



In numerul 3 al buletinului (anul al VI), pagina 294—295, s'a publicat, 

 numele subscriitorilor pentru statuia luî Lavoisier, ce urm£ză a se ridica 

 la Paris. Suma totală se ridică la 1759 leî şi nu 1758 cum din er<5re 

 s'a pus acolo. 



(1) Găsirea acestui punct fosilifer (Valea luî Ecle) se datoresce conducătorului meu 

 Ilie Grancea din Rucăr. 



(2) V. Iahrbuch der k. k. geol, Reichsanstalt 1890 şi Sitzungsberichte der K. Aka. 

 demie der Wissenschaft în Wien 1897. 



