BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 489 



tinţa ce se dedea de-a pune fluidul dinamic în tensiune mare, este ideia 

 unui fisician francez, Desaguliers. 



Doctorul Papin avea mare îndemânare la experimente, de 6re-ce lu- 

 crase mult timp şi în Anglia, ca asistent în cabinetul de fisică al pro- 

 fesorului Robert Boyle, de la care dobândise un concept clar asupra puterii 

 de extindere a gazelor încăldite. In baza experienţei sale personale si a 

 cunoscinţelor lung timp adunate ; el concepu planul de construire al unui 

 vapor cu rote, pe care îl şi realisă. Rotele erau învîrtite prin puterea 

 unui motor cu abur. 



Acum motorul şeii, după exemplul luî Savery, era înzestrat cu căldare 

 deosebită, de unde la început, apa ce trebuia să se vaporiseze, Papin o 

 introdusese chiar în corpul pistonului, în locul pulveriî detunătore, unde 

 urma să fie încăldită. Condensaţiunea era provocată, după ce pistonu 

 ajungea la finele cursei sale de ridicare, prin ploie de apă rece, aruncată 

 în camera cilindrului. Apăsarea aerului aducea pistonul la loc, pentru ca 

 fazele să reîncepă, şi un balancier legat, prin unul din braţe, de trunchiul 

 pistonului, trebuia să învîrtescă rotele (1690 — 1707). Sorta îî sta însă 

 mereu împotrivă, ast-fel că Papin lăsă luî Fulton gloria isbândeî de a 

 întrebuinţa aburul la navigaţiune. 



Prima maşină atmosferică ; întocmită de-altmintrelî aprope identic cu 

 aceea plănuită de Papin, este opera unui meşteşugar englez, Thomas New- 

 comen, care ; după grele şi felurite anevoinţe, isbuti să-î facă drum în 

 industrie şi să dovedescă tot-d'odată, în mod pipăit, că concepţiunea fi- 

 sicianuluî francez se găsea pe adevărata cale a utilisăriî aburului, ca pu- 

 tere motore (1705). 



Iscodirea genială a unui băeţandru, Humphrey Potter (1713), pus să 

 manevreze pârghiile robinetelor de admisiune şi de stropire a vaporului, 

 — ideia acestuia de-a lega pârghiile acelor slavine de drugul balancie- 

 ruluî, pentru a fi mişcate deodată de aceste, aduse o neaşteptată per- 

 fecţionare în mersul motorului Newcomen. Pe de-oparte se înlătura nevoia 

 de-a se recurge la atenţiunea şi mâna omului pentru o slujbă atât de 

 mărginită şi de săţiosă, iar pe de alta maşina dobândia maî multă stă- 

 pânire de sine, în mersul eî dinamic. îndată ce inginerul Beigton, în vederea 

 încercării reuşite a luî Potter, regulă mecanismul de admisiune şi de eva- 

 cuare, prin pârghii articulate, prinse de balancier, numerul curselor pisto- 

 nului deveni îndoit şi travaliul maşineî sp6ri simţitor. 



Cu puţine şi mici modificări, aci se afla maşina cu abur când se ivi 

 geniul care avea s'o desăvîrşescă, scoţianul James Watt. 



Un concurs norocit de împrejurări părea că-1 arată ca anume chemat 

 pentru a duce până în capăt invenţiunea care mijise. El întrunea în adevăr 



