BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 491 



intermediul unei corde sau lanţ, după cum era mecanismul înainte în- 

 chipuit. Mişcarea de rotaţiune a arborului fu realisată prin biela şi ma- 

 nivela luî Wasbrough (1778), iar uniformitatea rotaţiuneî şi învingerea 

 punctelor morte prin inerţia volantului, imaginat şi încercat deja cu succes, 

 de Kean Fitzgherald (1758). Gruparea atât de armonică a tutor acestor 

 organe fu opera luî Watt, în cât plăsmuirea întregeî economii a moto- 

 relor moderne se trage de la el. 



Fiind că aburul însemna combustibil şi prin urmare cost al travaliului 

 câştigat, el cugetă la mijlocul de a potrivi, printr'un mecanism anume, 

 intrarea fluidului în motor, în proporţiune just necesară pentru învingerea 

 rezistenţelor ce pistonul întâmpina. 



«Regulatorul* cu forţă centrifugă condus chiar de arbor, care îî trans- 

 mitea în fie-care clipă măsura travaliului ce avea să efectueze, răspunse 

 de asemenea acestei ingeniose probleme. 



Omul de sciinţă voia însă să aibă, pe lângă regularitatea deplină şi 

 ajungerea de sine a mecanismului, — voia să aibă şi nota precisă a efec- 

 tului mecanic, ce se petrecea în piston. Cum nici o meşteşugire nu re- 

 zista geniului seu, el maî înzestra sciinţa dinamicei cu un instrument 

 destul de sensibil, pentru măsurarea valorilor practice, întocmit pe prin- 

 cipiul cântarului cu resort. Acest instrument adaptat de piston, indica 

 printr'un ac, presiunea interioră a vaporului şi de aci travaliul ce el efectua; 

 măsura ast-fel luată, portă numirea de travaliu indicat, fiind că acel cântar 

 de presiune a păstrat până adî numele de «indicator». 



Nici utilisarea detanteî, nici folosul întrebuinţării a două cilindre lu- 

 crând solidar asupra arborului, pentru a lărgi pasul destinderii aburului, 

 nici superioritatea ce-ar presinta motorele rotative, nu rămaseră, ca prin- 

 cipii, ascunse luî Watt. 



Către finele veculuî trecut (1790), maî tot câmpul aplicaţiuneî vapo- 

 ruluî ca forţă motore era exploatat, sau prevădut ca posibil pentru în- 

 trebuinţare, de către neîntrecuta isteţime a ilustrului mecanician. 



Realisarea sistemeî numită în general compound, pentru desvăluirea de- 

 tanteî în două deosebite cilindre, cu acţiune împerechiată asupra arbo- 

 rului motor, se datoreză luî Hornblower şi Woolf (1803), carî inaugurară 

 în industrie era maşinelor cu expansiunî multiple saii în «cascadă», pentru 

 a slei aburul de putere până la limita posibilă, şi a reduce tot maî mult 

 consumaţiunea de combustibil. învederat că de la închiderea lumineî de 

 admisiune şi până la finele curseî pistonuluî, când se deşartă în conden- 

 sator, aburul lucreză pe socotela sa proprie, răcindu-se amăsurat cu tra- 

 valiul ce comunică pistonuluî împins. Totul stă în potrivirea dimensiunii 

 pistonelor şi în calea ce aburul trebue să urmeze, trecend de la unul la 

 altul, pentru ca efectele lor mecanice să se însumeze. . . 



De îndată ce era la îndemâna şi în stăpânirea omuluî o putere uriaşă, 



