496 TiTLETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



Energia potenţială a unui corp ridicat la o înălţime ore-care de-asupra 

 soluluî, ca şi diferenţa de nivel a maselor liquide, e unul şi acelaşi lucru 

 în sine cu tensiunea unuî fluid încăldit în spaţiu închis, cu intensitatea 

 unuî curent în punctul de plecare de pildă al reoforilor seî . . . tote aceste 

 stări şi fenomene sunt forme de mişcări înmagazinate, capabile de a pro- 

 duce un travaliu mecanic, tot-d'a-una egal cu intensitatea mişcării virtuale 

 ce ele închid. 



O singură experienţă, dice Grove, pote dovedi producţiunea tutulor 

 formelor de forţă, avend lumina ca forţă primitivă. . . 



«O placă dagherotipică se închide într'o cutie plină cu apă; acesta 

 are o ferestră cu gem, armată de un oblon mişcător. Intre sticlă şi placă 

 se aşeză un cadru de zăbrele de argint ; placa este în comunicare cu 

 extremitatea unuî pol al galvanometruluî şi zăbrelele cu extremitatea uneî 

 helice termometrice Breguet; extremitatea remasă a galvanometruluî şi 

 aceia a heliceî sunt reunite printr'un fir bun conducător. Acele indicatore 

 ale termometruluî şi ale galvanometruluî sunt aşedate la zero. îndată ce 

 o radă de lumină vine să isbescă placa, acele deviadă. Luând aşa dar 

 lumina ca forţă iniţială, avem pe placă o acţiune chimică ; în firele ză- 

 brelelor de argint electricitate circulând sub formă de curent galvanic; 

 în bobina galvanometruluî magnetism; în elicea termometrică ' obţinem 

 căldură, şi în acele aparatelor vedem apărând mişcare.» 



Forţa este dar forma de conceput a uneî mase în mişcare; energia 

 e putinţa acesteî stări inherentă materieî de-a produce o muncă, un tra- 

 valiu, adică tot o mişcare, căcî de aci maî departe ; altă soluţiune nu-î. 



Pe terenul tecnic, de la jumătatea acestuî veac, încheierea uneî maşini 

 în care agentul motor era căldura, devenea o chestiune de calcul, în 

 basa principiilor stabilite de termodinamică. Pe resultatele şi prezicerile 

 calcululuî se putea pune temem, de 6re-ce principiile acestuia porneau din 

 fapte experimental dovedite. Experienţa şi analisa se controlau reciproc. 



Ecuaţiunea travaliuluî prin evoluţiunea uneî mase fluide între două li- 

 mite ore-carî de temperaturi saii presiunî, arăta că lungimea detanteî adi- 

 abatice era o condiţiune de crescere a rendementuluî maşiniî, cele l'alte 

 împrejurări remâind neschimbate. Şi pentru a lungi drumul detanteî, se 

 cerea maî întîiu nisce căldări resiste şi economice, în cari aburul să potă 

 ajunge la tensiunî mari. Progresul artelor metalurgice carî îşî ţinură pasul 

 cu înaintarea mecaniceî, permise îndeplinirea acesteî primordiale condi- 

 ţiunî, şi usul maşinelor cu presiunî înalte începu să se răspândescă cam 

 din primul cuart al acestuî vec. Un constructor Evans Olivier le intro- 

 dusese în America, de unde trecură în Englitera, şi apoî pe continent. 

 Vatra şi modul de încăldire se perfecţioneză asemenea, căcî era acum 

 sciinţificesce probat că în rendementul total al maşineî intră în raportul 



