BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 601 



tilinie şi uniformă. Valorea iuţelii de translaţiune, tot-d'a-una în raport 

 cu masa atomică sau a grupei atomice a gazului, este deci o constantă 

 proprie sau caracteristică, în anumite împrejurări, fapt care derivă de- 

 altmintrelea din principiul elementar al mecanicei generale ; că energia 

 remâne constantă. 



In orî-ce gaz se află dar îmagazinat un travaliu potenţial, proporţional 

 cu pătratul iuţelii de translaţiune a moleculelor saie, şi prin urmare cu 

 gradul temperaturii absolute la care gazul este ţinut, în vedere că agentul 

 caloric este în sine o formă de mişcare ce se pote comunica. Ca orî- 

 şi ce mişcare, căldura se transmite prin adaos sau scădere, până la sta- 

 bilirea echilibrului dinamic între masele carî vin în contact. 



Când gazele sunt închise în spaţiurî cu pereţi resistenţî, atunci forţa 

 vie a moleculelor vine continuu în colisiune cu pereţii aceia, şi feno- 

 menul se traduce, după cum arată manometrul, în presiune statică sau 

 tensiune. Aci stă dar energia potenţială a aburului din căldare. Privind 

 faptul în sine, vedem că pereţii de închidere se opun unei furtuni mo- 

 leculare cu atât maî impetuose, cu cât mişcarea eterului intramolecular 

 e maî accelerată, şi vibraţiunea eteriană, la o-laltă cu mişcarea masei pon- 

 derale, este căldura ce domnesce în recipient. 



Intensitatea furtuneî, adică a iuţelii de translaţiune mult cotită, sau în 

 zic-zac, prin răsfrîngerea de ciocniri a moleculelor în drumul lor înghe- 

 suit, este o funcţiune a temperaturii absolute la care sistemul este expus. 

 Ca imagină de intuire mecanică, avem o masă cu'particule libere agitate, 

 sub aparenţa unei imobilităţi în tensiune. 



Din constituţiunea intimă a gazelor, în perfect acord cu teoria ener- 

 giei şi a transformării sale echivalente, reese învederat că curgerea unui 

 fluid pus în tensiune, este o simplă orientare de direcţiune a iuţelii in- 

 herente moleculelor, în momentul când acestea găsesc orificiul recipien- 

 tului deschis. Iuţelile, în orificiu, devin paralele constituind fire şi secţiuni 

 de curgere, teoreticesce isodinamice, de unde~derivă apoi ca consecinţă 

 inevitabilă, constanţa regimului, tot-d'a-unajdeterminat de încărcare, faţă 

 cu o presiune dată în afară, sub orî-ce formă ar fi s'o privim. 



In resumat, gazele ca şi vaporii, fiind pentru noî receptori şi vehicule 

 de caloric ; ele devin izvore de puteri mecanice, prin forţa vie ce ele în- 

 corporează şi pe care o pot restitui. 



Efectul dinamic, absolut vorbind, remâne învederat acelaş, fie că în- 

 trebuinţăm aburul ca presiune, fie că l'am utiliza ca iuţelă. 



Turbinele cu abur, saii cu orî-ce fluid comprimat, erau dar în principiu 

 tot atât de indicate, ca şi motorii idraulicî, ca şi maşinele cilindrice, cu 

 impuls a tergo, după expresiunea luî Newton. Un mare numer de inge- 

 niose sisteme apărură în consecinţă şi în acesta direcţiune, între carî 

 turbina luî Parson ţinea de sigur locul de onore. 



