16 XIV. Fr. Novotný: 



Možno tedy sloučiti oba dosud samostatně uvažované případy 

 v případ jeden a uvésti tato všeobecně platná pravidla pro počítání 

 úhlu směru při řešení geodetických úloh v libovolné soustavě pravo- 

 úhlých souřadnic, počítáme-li úhly směru od -|- A' k -(- F a úhly 

 obvodové stejným směrem od strany předchozí ku straně následující: 



1 Úhel směru strany následující rovná se úhlu směru strany 

 předchozí zoětšenémii o příslušný úhel obvodový a zmenšenému o 180^; 

 platí tudíž obecně rovnice: 



o^jí. w— 1 = ß^ »— 2 .M — 1 ~r í^n— 1 — 180. 



2. Vyjde-U záporný úhel směru, zavede se místo něho doplněk 

 jeho na 860^'. 



3. Vyjde-U úhel směru >» 360^, zavede se místo něho úhel zmen- 

 šený o 360°. 



4. Kontrolou součtu úhlů obvodových jest i^ah všeobecně platná 

 rovnice : 



n— I 



cc,.^Y^(o^an-x.n +[n-2^2{m—p)].im'' . . . .(14.) 



2 



Značí pak: 



«JO úhel směru prvé strany polygonového tahu. 



an-i_n ' . . Úhel směru poslední strany polygonového tahu. 



n .... počet vrcholů polygonového tahu, počítaje v to 

 bod počátečný a koncový. 



m počet úhlů směru > 360" aneb počet úlilíi obvo- 

 dových v tahu sestupném, jichž obé ramena jsou 

 v levo od rovnoběžky s osou X 



p počet záporných úhlů směrů aneb počet úhlů 



obvodových v tahu sestupném, jichž obě ramena 

 jsou v právo od rovnoběžky s osou X. 



5. Záporná úhly směru a úhly > 360" nevyskytují se v tahu 

 vzestupném (Je ■ — XJ a v tahu položeném směrem osy Y; v případě 

 posledním jest rovnoběžka s osou X mezi oběma rameny příslušného 

 úhlu obvodového. 



Šetřínie-li při postupném počítání úhlů směru ze základní rov- 

 nice a„_i.n = «„_2.«-i -|- »71-1 - 180" uvedených pravidel, obdržíme 

 vždy správný úhel směru příslušné strany polygonového tahu. Tím 



1 



