& 



XXIÍ. Jan Sebor 



Oxydace Icysélimj sulfohenzoové. 2 g překrystalovaného kyselého 

 sulfobenzoauu barnatébo rozpuštěny ve 100 cm"^ 20proceutní kyseliny 

 sírové a po sfiltrování síranu barnatého při 65 — 70*^ podroben roztok 

 elekti'olyse. Intensita proudová obnášela 4,8 amp při 3,1 voltu na- 

 pjetí, hustota proudová byla tedy Dem- =: 0,06 amp, spotřeba kyslíku 

 G9,4"/o. Pak připojena byla k plynopudué trubici apparatu ř/trubice 

 pemzou a konc. kyselinou sírovou plněná a po 15 minutách připojen 

 apparatek Geisslerav, roztokem hydrátu barnatého plněný a vážený. 



5% 7(0(7. 



Pokus I. 



rok II s H. 



Pokus II I. 

 Pokus IV. 



Ihned se zakalil roztok vyloučeným uhličitanem barnatým a během 

 ',, hodiny přibylo na váze o 0,072^. Uvážíme-li, že utvoření se ky- 

 seliny uhličité jest poslední stadium oxydační, jemuž musí předcházeti 

 rozštěpení jádra benzolového a oxydace v řadu různých látek, stávají 

 se malé výtěžky pochopitelný. 



Lze si totiž celý pochod oxydace představovati následovně: při 

 elektrolyse pohybuje se aníon kyseliny toluoláulfonové k anodé 

 a podléhá tam oxydaci. Pokud koncentrace utvořivší se kyseliny sulfo- 

 henzoové jest nepatrná, probíhá převážně jen tato prvá reakce, jakmile 

 však počne koncentrace býti značnější, súčastňuje se také kyselina 

 sulfobenzoová vedeni a to — jsouc, jakožto kyselina silnější, více 



