Q XXIV. Karel Tocl: 



i menší křiky, neb jednotlivé roční pruty; také se stane, že původní 

 keř, který hnízdo založil, vyhyne, nebo padne za oběť při úpravě lesa; 

 pak vidíme veliký shluk nestejně mohutných křů, jež mohou pokrý- 

 vati plochy mnoha čtverečních metrů v porostu dosti souvislém upro- 

 střed, na obvodu pak jsou kře více oddálené až i rozptýlené. 



Tento způsob rozmnožování se ostružinníků je velmi charakteri- 

 stický pro skupinu druhů namnoze vysokoprutých, jež nikdy nekoře- 

 nují, ježto konce jejich prutů jen zřídka (na př. v zimě při zatížení 

 sněhem) země se dotýkají. Skupina ostružinníků těch, jménem Sub- 

 erecti, původně již P. J. Müllerem stanovená, děkuje tomu způsobu 

 množení se za svoje valné rozšíření, — Při čištění lesa od ostružin, 

 byť sebe důkladněji se dělo vytrháváním kmenů i s kořeny, stačí ně- 

 který odtržený kořen, jenž v zemi zůstal, k udržení druhu na stano- 

 visku; vyžene totiž z adventivních pupenů v příštím jaře nové pruty 

 a v několika dalších letech založí hnízdo nově, třeba ještě objemnější, 

 než bylo původní. 



Tolik buď však ještě připomenuto, že výjimečně také u druhů 

 z jiných skupin vznikají adventivuí prýty kořenové, aspoň tehdy, když 

 pro kořeny jejich dostaví se vhodné podmínky. Tak autor pozoroval 

 na půdě, skoro z čistého písku, nepatrného množství lesní prsti a rovněž 

 malého množství neústrojných hmot jiného složení chemického než 

 čistý křemen, obecný druh R. candicans Whe. V místech, kde kořeny 

 tohoto druhu, rovněž nehluboko pod povrchem půdy a vodorovně pro- 

 bíhající, přiblížily se až na 3 — 4 cm k povrchu, vznikly statné prýty 

 adventivní také u tohoto druhu. 



Má-li se tudíž tohoto nebo předešlého způsobu vegetativního 

 množení používati jako morfologického znaku v systematice, buď vždy 

 podotčeno. že míní se ten způsob, jenž jest pro určité skupiny druhů, 

 nebo pro některé druhy zvlášť, obecný, jejž tedy skoro v každém pří- 

 padě lze na stanovisku příhodném pozorovati. 



U našich ostružinníků českých pravidelně adventivními prýty 

 kořenovými tvoří hnízda pouze druhy R. plicatus Wh. N. a R. sub- 

 erectus And. Jeví v tom oba ty druhy shodu úplnou s malinníkem 

 (R. idaeus L.), k němuž i jiné vztahy příbuzenské mají, zejména 

 R. suberedus And. ve mnohém se přibližuje malinníku; tak na příklad 

 jen u tohoto druhu celé sekce Eubatus plody barvou i chutí maliny 

 připomínají. 



