12 XXIV. Karel Tocl: 



Široce vejčitého, srdčitého v dlouhou, útlou špičku jakoby nasa- 

 zenou zakončené ; také nejdolejší lístky postranní již v letní 

 době zřetelné řapíčkaté (2 — 3 mm řapíčky). Květenství bývá 

 bohatší než u předešlých, řídce hroznité, obyčejně z 8 — 12 kvetu 

 dlouhostopečných: tenké stopky květní jsou přitiskle chlupaté 

 a téměř bez jehlic. — Kališní ušty po odkvětu i za plodu zpět 

 k stopce květní sehnuté, s přívěsky poodstálými. Tyčinky za 

 kvetu značně delší čnělek. — Ostružinník tento valné je v celé 

 zemi rozšířen, a to v i)olohách teplých i v pahorkatinách; v pod- 

 hoří nevystupuje však tak vysoko jako předešlý (schází na př. 

 v Šumavě již ve výši as 700 m n, m., kde ještě v hojnosti 

 roste B. plicafus Wh. N.). V okolí Prahy kvete jako B. sub- 

 erectus And. nezřídka již v polovici června. (Na př. v hájku 

 smíšeném před Motoly.) 



Bubus sulcatus Vest. b) Vestii Focke. Pozoruhodná odrůda tato spojuje 

 v sobě znaky skupiny Suberecti s některými důležitými znaky 

 oddělení Candicantes. Zejména je to hlubší serratura listů a šedo- 

 plstnatý obal kalichů ; podobný obal také někdy i na spodu listů 

 vytrvává. Dospělé listy rostliny této, pokud autorovi známo, 

 jsou vždy vespod kryty řídkou plstí tak, že rub listů není 

 v barvě od svrchní strany valně odchylným. — Ve východních 

 Čechách místy : V lesích u Holic porůznu, hned ve společnosti 

 typického B. sulcatus Vest., hned opět s B. candicans Whe. 

 Rostliny, které viděl autor pod tímto jménem z jihozápadních 

 Cech, náleží druhům jiným. 



— niontanus Wiitg. Krásný tento druh, jejž Focke nejprve do 

 skupiny Bhamnifolii kladl, nejnověji však (v Synopsi Ascherson- 

 Graebnerově, VI., str. 465.) do skupiny Suberecti, resp. jako 

 spojovací tvar mezi touto a skupinou Bhamnifolii (s jinými 

 v podřízeném oddělení: Sub -Bhamnifolii), jest, jak se podobá, 

 u nás jediným zástupcem zmíněných Bhamnifolii i Sub-Bhamni- 

 folii (ač jest dosti pravdě podobno, že na př. B. nitidus Wh. 

 N., B. carpinifolius Whe. a B. rhamnifoUus Wh. N. unásjíště 

 se objeví). B.montanus AYirtg. podobá se celkem drobnolisi ému, 

 útlému B. plicatus Wh. N., má však pruty chlui)até s ostny 

 zvláště silnými, zpět srpovitě zahnutými; také řapíky listů a osy 

 květenství chrání hojnost takových ostnů, a stopky květní vedle 

 četných jehlic mají též ostny srpovitě. Roční pruty v podzimu 

 vytvořují z úžlabí listů hojnost větviček, čímž také se vyznačuje 

 jmenovité skupina Rhamnifolii. Ježto lata, jmenovitě ve střední 



