Monografické studie o rodu ostružinníku (Uubus L.) v čecliácli. [3 



Části složena bývá z větví téměř kolmo od hlavní osy odstálých, 

 připomíná druh tento zejména též R. viUwaulis Koehl. Lístky, 

 velmi ostře a drobně pilovité, jsou elliptičné až úzce kosiiíkové, 

 dlouze zakončíte. Osy v latě i stopky květní, jakož i listeny 

 z části trojklanné jsou odstále huňaté; listeny pak (porůznu též 

 stopky květní a ušty kališní) nesou něco stopkatých žlázek. 

 Květy nevelké; ušty kališní za květu odstálé neb málo zpět 

 přehnuté, vně šedozelené; plátky široké, bílé, tyčinky mnohem 

 delší než u E. pUcahts, čnělky za květu přesahující. 



Rožmitál : U Zelan po kraji lesa, na jednom místě několik 

 malých křů, vesměs nápadně drobnolistých. 



Eubus chaerophylhis Sag.SchultzG. Tvar spojující skupiny : Rubi Sube- 

 recti a Radulae. Pruty dosti vzpřímené, hranaté, řídce chlupaté, 

 skoro bezžlázné, s ostny zakončitými ze širšího zploštělého zpodu 

 v jehlici poněkud zpět skloněnou. Listy obyčejně znoženě pěti- 

 četné, z lístků vezpod měkce chlupatých až šedoplstnatých, 

 s krajem ostře a nestejně pilovitým; konečný lístek ze zpodu 

 srdčitého široce vejčitý, nenáhle zašpičatěný. Lata květní krátká, 

 často až nahoru listnatá, s větvemi přímo odstálými ; osy v kvě- 

 teuství i jednotlivé stopky květní hustě chlupaté s roztroušenými 

 žlázkami stopkatými a hojnými jehlicemi tenkými, rovnými, slámo- 

 žlutými, Kališní číška na zpodu též s drobnými jehlicemi; ušty 

 kališní vně šedozelené, vroubené úzkým krnjem běloplstnatým, 

 za květu volně nazpět k číšce sehnuté. Plátky korunní velké, 

 eliptičné, bílé i narůžovélé; tyčinky delší zelenavých čnělek. 



Plzeň: V lese u Bílé Hory při cestě (Igt. Fa. Maloch), 

 rostlina, jež dobře se shoduje s originály lužickými od W. 

 SoHULTzE-A. Litomyšl: V okolí Sloupnice (Igt B, Fleischer). 



— thyrsoideus Wimm. a) cancUcans Whe. Velmi obecné plémě toto 

 nejvíce na půdách silně promísených, zvláště v nižších pahorka- 

 tinách si libuje; aspoň nikde autor neviděl ho na rulách nebo 

 na svorech v Pošumaví, podhoří Krkonoš a hor Orličných ; rovněž 

 schází na příbramských slepencích, na př. v širším okolí Rožmi- 

 tálu a dílem i Příbramě. Za to zejména jsou mu vhodným pod- 

 kladem opuky křídové, tak že místy na výslunných sklonech 

 i samostatné formace skládá (na př. stráň Javorka u Holic). 

 Pozoruhodný jsou případy, kdy u tohoto druhu pruty v podzimu 

 téhož roku, kdy vyrazily, se rozvětvují, a větve kvetou; pak 

 i prut sám nese konečné, často velmi objemné a složité kvě- 

 tenství; tak na stanovisku posléze jmenovaném v září r. 1902. 



